‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫אני חושב שיש רות'.‬ ‫-כן.‬
‫את יודעת מיהי רות'?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. אתה צעיר מאוד.‬ ‫-כן.‬
‫אז אולי לא תכיר אבל זה… זאת היא.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫את צוחקת עליי?‬
‫בטי דייוויס. תמיד העדפתי אותה‬ ‫על פני ג'ואן קרופורד.‬
‫אניח את זה על השולחן ברגע זה.‬ ‫היא המועדפת עליי.‬
‫באופן כלשהו, היא הביאה אותי אליך.‬
‫כן.‬
‫עבדתי אצלה עשר שנים, עד מותה.‬
‫כן, וכשהיא חלתה בסרטן, הכול השתנה.‬
‫היא חלתה בסרטן, לקתה בשבץ.‬
‫כן, אבל בסוף, היא נפטרה אפופה בתהילה.‬
‫וואו. בהחלט.‬ ‫-כן.‬
‫וואו.‬ ‫-היא הייתה מדהימה. עדיין.‬
‫אני תמיד…‬ ‫-בהחלט. עדיין.‬
‫אז הדמות של רות' שעלתה.‬ ‫עזרי לי להבין את זה.‬
‫שמה המלא של בטי דייוויס הוא‬ ‫רות' אליזבת' דייוויס.‬
‫לא ייאמן. כן.‬ ‫-עכשיו אראה לך משהו.‬
‫לא רציתי להראות את זה. הוא אמר, "לא".‬
‫כן. טוב.‬ ‫-כי אם אראה לך, אתה תדע.‬
‫אבל זה… לפני הרבה שנים‬ ‫הייתה תוכנית שנקראה "חיים שכאלה".‬
‫וואו!‬ ‫-וזה היה שלה.‬
‫אז זאת בטי דייוויס‬ ‫עם כל המועמדויות שלה לאוסקר.‬
‫וואו. תודה.‬ ‫-אז אתה יכול להביט בזה.‬
‫כן, זה ליום ההולדת שלה.‬
‫זה ליום הנישואין שלה, זה כשבי-די נולדה.‬
‫בהחלט.‬ ‫-זה היה שלה, וחשבתי, "טוב,‬
‫בואי, בבקשה".‬
‫וואו. היא בהחלט באה!‬
‫אז חלק מהדברים שעלו היום מאשרים‬
‫שהקיום שלה נמשך.‬
‫כן.‬ ‫-היא עדיין בסביבה, אישיות חזקה,‬
‫אבל היא מדגישה את המורשת שלה,‬ ‫את הרצון שיזכרו אותה.‬
‫כן.‬ ‫-בצורה חזקה.‬
‫ואיך להמשיך לשאת את הלפיד ולכבד אותה.‬
‫וזה מעניין, כי בנושא הזה,‬
‫כל זה מונח על כתפייך.‬
‫נכון.‬ ‫-מוזר להגיד את זה,‬
‫אבל זו לא עבודת צוות.‬ ‫-אתה צודק לגמרי.‬
‫ובכך שאת עושה זאת…‬ ‫-היא מברכת.‬
‫כן.‬ ‫-היא איתי ואני…‬
‫היא לא סומכת על איש חוץ ממך בעניין הזה.‬
‫נכון.‬ ‫-ועלייך לדעת זאת.‬
‫מה שאני מבין מהמסר זה שאת בדרך הנכונה,‬
‫את תבחרי את האנשים הנכונים,‬
‫זה יקרה. אבל היית זקוקה לזה.‬
‫אני מודה לך מעומק הלב.‬ ‫-כמובן.‬
‫אלוהים. בהחלט.‬
‫אני עדיין המום. זה כל כך מגניב.‬
‫איזה כבוד בשבילי.‬ ‫-אני אסירת תודה לך.‬
‫ידעתי… אני לא יודעת למה, אבל…‬ ‫-פגעת בול.‬
‫לכן היינו המומים.‬ ‫-היית כל כך מדויק…‬
‫והייתי ספקנית מאוד.‬
‫בטח, כן.‬ ‫-ממש ספקנית.‬
‫ונתת לי אישור.‬
‫אני כל כך שמח.‬ ‫-תודה.‬
‫זה מדהים. היום הזה ילווה אותי‬
‫עד יומי האחרון. זה כל כך מיוחד.‬
‫להתראות.‬
‫ביי, טיילר.‬
‫תודה.‬ ‫-ביי.‬
‫אלוהים!‬
‫אז…‬ ‫-מדהים.‬
‫לחיי יקירינו ולחיי טיילר‬
‫שאיחדו בינינו היום.‬ ‫-בהחלט. לחיים.‬
‫מכל הידוענים שעלו,‬ ‫בטי דייוויס היא האהובה עליי ביותר.‬
‫אני מאמינה שהיא רצתה שאהיה כאן‬ ‫כי היא רצתה להגיד משהו,‬
‫רק לפי האופן שבו זה קרה.‬
‫רוצה לראות מי עלתה היום?‬ ‫-ספר לי.‬
‫בטי דייוויס! נדבר על זה.‬ ‫-אין מצב.‬
‫אני חסרת סבלנות.‬ ‫-בטי דייוויס עלתה היום.‬
‫זה מטורף, טיילר.‬
‫- פרק 6: הקריאה האחרונה -‬
‫יודעת מה מוזר?‬ ‫-מה?‬
‫כשיצאתי מהפסיכומנטום אתמול,‬ ‫אמרתי שראיתי אישה‬
‫שהיה לה כתם לידה בולט מאוד.‬
‫כן.‬ ‫-שנראה כמו שומה,‬
‫אבל באזור השפה העליונה שלה.‬ ‫-אמרת את זה. אלוהים.‬
‫אין מצב. היא תקשרה איתך אתמול.‬ ‫-לדמות שלה ב"מה קרה לבייבי ג'יין?"‬
‫היה כתם לידה בולט מאוד מעל השפה.‬
‫נכון שזה מטורף?‬ ‫-כן.‬
‫משוגע.‬
‫- ניו אורלינס, לואיזיאנה -‬
‫יופי.‬ ‫-עכשיו אני צריכה לברר איפה…‬
‫- הת'ר, העוזרת של טיילר -‬
‫רגע.‬
‫רגע, תראה. יש כפתורים!‬ ‫-כן, הכול שם.‬
‫זה מתוחכם מאוד.‬ ‫-רגע.‬
‫בסדר, אני רוצה לנסוע לאחור. אבל, רגע.‬
‫טוב, בסדר.‬ ‫-לוקח זמן ללמוד את זה.‬
‫זה אחרת בכל מכונית.‬ ‫-אנחנו מתקדמים.‬
‫- באטון רוז' -‬
‫חלמתי אתמול שאני נשרף בעודי חי,‬ ‫וזה היה נעים מאוד.‬
‫שאתה נשרפת?‬
‫כן. זה היה כאילו, "לעזאזל".‬
‫מה שרפה מסמלת בדרך כלל?‬
‫כמו הדימוי ההוא‬ ‫של עוף החול שקם לתחייה מהאפר, נכון?‬
‫הכול נשרף ואז…‬ ‫-כן.‬
‫קמים לתחייה מהאש.‬ ‫-כן.‬
‫אני בטוחה שאתה ואמך‬ ‫חווים דברים שאתם מנסים לעבד,‬
‫רגשות, תחושות.‬
‫אולי זה חלק מהעיבוד שתת המודע שלך עושה,‬
‫כי במובן מסוים, אתם נפרדים‬
‫מסיפור המוצא שחשבתם שבאתם ממנו.‬
‫נכון. וואו, זה היה עמוק.‬
‫זו תובנה עמוקה, כי זה בהחלט עשוי להיות כך.‬
‫אתה קולט אנרגיות חדשות?‬
‫לא חדשות…‬ ‫-עכשיו שהתקרבנו לאזור.‬
‫וואו, זו רכבת.‬
‫עלו בי תמונות של מחלפים, של צומתי כבישים.‬
‫מחסן.‬ ‫-אני יודעת. איפה אנחנו?‬
‫לא נראה לי שאתה בדרך לבית.‬
‫התקשור האמיתי כאן יהיה להבין‬ ‫לאן אני אמור להגיע.‬
‫טוב, המפה מכוונת למקום הזה כאן.‬
‫הבנתי. בסדר. מעניין.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫בסדר. נלך… לכיוון הזה. בסדר.‬
‫עליי להשתמש באינטואיציה שלי‬ ‫כדי להבין לאן אני הולך.‬
‫במובן הזה, הקריאה התחילה כבר.‬
‫אני מעריכה את שיתוף הפעולה שלך.‬ ‫כאילו, מה הקטע?‬
‫יש לי הרבה אמון בך, מן הסתם.‬
‫ללא ספק.‬
‫שלום. מה נשמע? שלום. מה שלומכן?‬ ‫-שלום. מה שלומך?‬
‫היי. אלוהים.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫נעים להכיר.‬ ‫-אני עומדת להתחרפן.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-מה קורה?‬
‫לא, כאילו, אני ממש אוהבת אותך.‬ ‫-תודה.‬
‫באמת. ממש.‬
‫זו תגובה נורמלית?‬
‫כן.‬ ‫-כי אני כאילו, "איך הולך?"‬
‫והיא כאילו…‬
‫אני מת על זה.‬
‫אנחנו נשואות, ושלושתנו חברות.‬
‫הכרנו זו את זו כחלק ממשפחת הפרמדיקים.‬
‫ג'ניפר ואני פרמדיקיות.‬ ‫קייסי היא הספרית שלנו,‬
‫וגם של יותר מחצי מאנשי המחלקה.‬
‫אז לפני שנתחיל, אני רוצה רק להגיד‬
‫שכל אחד עשוי לעלות.‬
‫למישהי יש חפץ כלשהו?‬
‫הבאתי כמה דברים.‬ ‫-מגניב.‬
‫הבאתי תג. בלי צילומים?‬
‫כן, בלי צילומים.‬
‫אז אני רק אסובב את זה.‬
‫הכול טוב. מושלם. תודה.‬
‫אתחיל לשרבט ולנסות להתחבר.‬
‫אגע בחפצים עוד רגע,‬
‫אבל אני רוצה לבדוק קודם‬ ‫מה עולה באופן אורגני.‬
‫עוד רגע.‬
‫בסדר.‬
‫אוקיי.‬
‫אני מתוחה.‬
‫אני מרותקת.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫קלטתי הרבה דברים בדרך לכאן.‬
‫זה קורה לי לעתים קרובות וזה עוזר מאוד.‬
‫זה אומר שיש הרבה מידע.‬
‫זה די מעניין.‬ ‫משעשע אותי לקלוט שלושה אנשים.‬
‫כי בדרך לכאן, התעוררתי הבוקר וחשבתי,‬
‫"יהיו שלושה אנשים? או ארבע?"‬
‫אבל אני תוהה אם יש איזשהו מסר‬ ‫למישהו שלא נמצא כאן פיזית.‬
‫מישהו שאולי רצה להיות כאן,‬
‫או חשב שיהיה כאן,‬ ‫או רצה להיות כאן אבל זה לא התאפשר.‬
‫אלוהים.‬ ‫-זה עלה חזק מאוד בדרך לכאן.‬
‫אני יודעת במי מדובר.‬ ‫-טוב לזכור את זה,‬
‫אבל אני ממשיך.‬
‫אנסה להתחבר, ואני כבר קולט משהו.‬
‫בסדר.‬
‫אתן מכירות אישה שהתמודדה,‬ ‫מתוך המשפחה שלכן,‬
‫עם סרטן?‬
‫אבל לא בגיל שתואם לסרטן לתפישתנו.‬
‫וואו.‬ ‫-כלומר, "צעירה הרבה יותר מדי לסרטן".‬
‫אתן מכירות מצב כזה?‬ ‫-אימא שלי.‬
‫היא עברה ניתוח להסרת סרטן.‬ ‫-להסרה.‬
‫יש…‬
‫אוקיי.‬
‫יש משהו ש… תנו לי לראות.‬
‫אני מרגיש... את מודעת למישהו‬
‫שהתמודד עם בעיות במוח במשפחה שלך?‬
‫מישהו שנפטר?‬
‫לא ייאמן, בחור.‬
‫כשעולה משהו שקשור למשוב עצבוני,‬
‫זה תמיד מחובר להתמודדות עם נזק במוח.‬
‫כאילו נוצרו חורים במוח של מישהו, או…‬
‫משהו שקשור למבנה המוח.‬
‫לא מדובר אפילו בביוכימיה.‬
‫זה משהו אחר. כאן מדובר במשהו לא תקין במוח.‬
‫זה מחובר לזה חזק, וזה דורש הרבה עיבוד.‬
‫לו שאלת אותי איך אמי תמות,‬
‫לא הייתי אומרת לך שיהיה לה התקף.‬
‫טיפלתי באמי.‬ ‫היו עליות ומורדות מבחינת הבריאות שלה,‬
‫וזה הגיע למצב שלא יכולתי עוד לטפל בה.‬
‫בעבודה שלי‬ ‫נדרשים לקבל החלטות לחיים או למוות.‬
‫ובכל הנוגע לאימא שלי,‬
‫להגיד…‬
‫זאת הייתה החלטה הכי קשה שנדרשתי לקבל בחיי.‬
‫תודה על השיתוף.‬ ‫-כן.‬
‫קלטתי כמה פטירות לא טרגיות.‬
‫אנשים שמתו בגיל הולם,‬
‫לא משהו דרמטי.‬
‫אבל עולה מקרה אחד שהוא כן בטרם עת‬
‫ושכן היה טרגי מאוד.‬
‫כך שאני קולט שמדובר במישהו‬
‫שלא זכה לחוות את מלוא חייו.‬
‫בנוגע לאדם הזה, האירוע טרגי‬
‫בגלל עיתוי הפטירה, בחלקו.‬
‫כשהם מתו,‬
‫הם מעלים את תחושת החיים‬
‫שהם ציפו להם,‬ ‫את העתיד שאמור היה להיות להם,‬
‫ואז אני מרגיש שהחיים נלקחו ממני בפתאומיות.‬
‫באופן שבו זה עולה…‬
‫אני אחזיק בזה כי אני נמשך לפריט הזה.‬
‫אני מנסה להבין מה זה,‬ ‫כי עולה תחושה אידאלית כמעט.‬
‫תמונה מושלמת.‬
‫אז אני חש את ההכרה שבזה‬
‫אבל זה מוזר.‬
‫בלי לחשוף פרטים,‬
‫מישהו מכן יכולה לחשוב‬ ‫על מישהו שנפטר בטרם עת?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫תני לי רגע.‬
‫יש איזה כובע.‬
‫מה שאני מחזיק בו אינו כובע, זה בטוח.‬
‫אבל אני רואה כובע. זה מוזר.‬
‫כמעט הבאתי כובע.‬ ‫-באמת? כובע של מי כמעט הבאת?‬
‫שלו.‬ ‫-בסדר.‬
‫אז נדבר על הכובע.‬
‫כאילו, "אני מחזיק בזה. זה לא כובע."‬
‫אני ממשיך, כי הבנתי את זה…‬
‫אני מנסה להבין איך זה קשור. תנו לי רגע.‬
‫מישהי מכירה ויין?‬
‫מישהי? ויין?‬ ‫-כן.‬
‫כן? איך השם ויין קשור‬ ‫לאדם צעיר יותר שנפטר?‬
‫הוא דוד שלו.‬ ‫-היה דוד שלו. בסדר.‬
‫דוד שלו אוהב לדוג?‬ ‫-כן. הוא דייג.‬
‫בסדר.‬ ‫-זה מטורף.‬
‫התחושה היא…‬
‫מוזר.‬
‫הוא מראה לי שורות של רכבים, מסיבה כלשהי.‬
‫אני לא יודע למה.‬
‫התחושה היא כמו כשהנשיא מת‬ ‫ויש שיירה של מכוניות?‬
‫יש מין תחושה כזאת של…‬ ‫"אני מבין שהייתי אהוב‬
‫כשאני רואה את כל זה",‬ ‫ונשמע שזה משמעותי עבורו.‬
‫אז אני סקרן לדעת‬
‫מי הוא היה בחייך, איך קראו לו?‬
‫שמו היה טריי. הוא היה… סליחה.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-תני לזה לצאת.‬
‫הוא היה בעלי, ו…‬
‫הייתה לנו ילדה קטנה,‬
‫וארבעה שבועות אחרי הלידה,‬
‫הוא חזר מהעבודה והכול היה רגיל לגמרי.‬
‫הלכנו לישון, ו…‬
‫הוא לקה בהתקף באמצע הלילה.‬
‫בקיצור, הגענו לבית החולים‬
‫והם מצאו גידול במוח שלו.‬
‫וכך התחילו שלוש שנים של הקרנות‬ ‫וטיפולי כימותרפיה לטיפול בגידול.‬
‫יש תחושה של…‬
‫"לא הרגתי את עצמי",‬
‫זה לא משהו כזה, אבל הייתי עושה דברים אחרת.‬
‫קשה מאוד לשכנע גברים ללכת לרופא.‬
‫ואמרתי את זה כבר בהתחלה עם טריי.‬
‫אם הוא היה הולך,‬ ‫אולי היו מבצעים בדיקות נוספות‬
‫ועולים על זה,‬ ‫ואולי היינו מצליחים להשתלט על זה.‬
‫אולי היה קורה משהו אחר. אבל…‬
‫אני לא יודעת, זה פשוט… כן.‬ ‫-כן. עשית כל מה שיכולת. וואו.‬
‫הבת שלי אמרה לי, אחרי שטריי נפטר,‬
‫שהיא חשה בו מלטף את הגב שלה כדי שתירדם.‬
‫אתה חושב שאפשר לחוש בידו?‬ ‫-כן.‬
‫בהחלט, כן. החום. כן.‬ ‫-שהיא באמת יכולה…‬
‫היא הייתה בת שלוש אז, אבל האמנתי לה.‬ ‫-כן, בהחלט.‬
‫פעמים רבות אני מגלה‬ ‫שהם לא חוזרים אלינו שוב ושוב‬
‫כדי לא להקשות עוד יותר על תהליך האבל.‬
‫בסדר.‬ ‫-אז לפעמים הם יבקרו רק פעם אחת,‬
‫רק כדי להגיד, "אני בסדר",‬
‫או להעביר תחושה של "אני איתך".‬
‫כך שזה קורה לפעמים, זה לא חריג.‬
‫הוא עולה עם תחושה של חוש הומור.‬
‫נכון.‬ ‫-וחוש הומור דבילי.‬
‫אני אומר זאת בחיבה.‬ ‫אני מתכוון לזה בצורה האוהבת ביותר.‬
‫אני מרגיש שהוא ידע להשתטות לפעמים‬ ‫רק בשביל ההנאה שבכך.‬
‫ואתן מכירות בדיחות אבא?‬
‫בדיחות מהסוג של "באמת? בחייך".‬
‫זה ממש הוא.‬ ‫-כן.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫אני רואה שעון שוב ושוב,‬ ‫ובכל פעם שעולה שעון,‬
‫זה מעיד על הפטירה שלהם‬ ‫ועל ההמתנה שלהם למותם,‬
‫וכשהוא קיבל רשות ללכת, הוא הלך,‬ ‫זאת התחושה שעולה.‬
‫והוא רוצה להדגיש‬
‫שהוא מבין כמה היה קשה לעשות את זה.‬
‫כי יש תחושה שבאוזן אחת‬ ‫הוא שומע, "לא, תישאר איתנו",‬
‫ובשנייה, "זה בסדר. אתה יכול ללכת."‬
‫הרשות הזאת שניתנה לו אפשרה לו‬ ‫לעבור הלאה בצורה שלווה.‬
‫הקפנו אותו בבית,‬
‫ואמרתי לו שזה בסדר,‬
‫ואז הוא נפטר.‬ ‫-וואו.‬
‫את מכירה מישהו שעבד בתחום הנפט,‬
‫אסדת נפט או בתעשיית הנפט?‬
‫טוב, הדגש הזה עולה גם, מה שזה לא אומר,‬
‫כי מוזר קצת‬
‫שזה עלה.‬ ‫-לא יודעת.‬
‫יש הרבה.‬ ‫-לעזאזל! סליחה.‬
‫הכול טוב.‬
‫מי עבד בתחום הנפט?‬
‫הארוס שלי עובד בזה, וגם אבא שלי עבד בזה.‬ ‫-הבנתי.‬
‫יש הרבה התרגשות‬
‫סביב חייך האישיים, גם מעבר לעניין הארוס.‬
‫המצב משתפר, יש המון התרגשות.‬
‫יש כל כך הרבה חיים לחיות.‬
‫אני מרגיש שאיני יכול להדגיש מספיק‬
‫כמה אהבה יש שם כלפייך,‬
‫וכמה הוא נרגש לגבי העתיד שלך.‬
‫ומבחינתי, זה המסר הכי משמעותי.‬
‫אז…‬ ‫-זה הדבר שהכי חשוב לי לדעת.‬
‫כמובן.‬ ‫-באמת. זה הדבר שהכי חשוב לי לדעת.‬
‫אז אני רוצה לדבר על שורת המכוניות הארוכה.‬
‫זה נראה מעניין. זה משהו משמעותי מבחינתו.‬
‫זאת הייתה שיירת הלוויה של טריי.‬
‫טריי היה פרמדיק בעצמו.‬
‫בעת הלוויה, היו כמה מאות פרמדיקים‬
‫שעמדו זה לצד זה, כמו בקריאה אחרונה,‬
‫כשהם מוציאים משירות את מספר התג שלו.‬
‫- אמבולנס -‬
‫זו קריאה אחרונה ל-617.‬
‫בשבע השנים האחרונות גילית מסירות וחמלה‬
‫לבני משפחה, חברים ולמחוז מזרח באטון רוז'.‬
‫תחסר מאוד לכולנו. אינך עוד אך לא תישכח.‬
‫ג'ון דולן תומפסון השלישי, טריי.‬
‫סוף משמרת, 13:24.‬
‫- ג'ון ד' תומפסון השלישי, "טריי" -‬
‫זה היה משמעותי מאוד ומדהים.‬ ‫-כן.‬
‫איזו פרידה. זה מקסים.‬ ‫-כן.‬
‫הייתי מעריצה קודם‬ ‫אבל עכשיו אני סופר מעריצה.‬
‫תודה רבה לך.‬
‫- ניו אורלינס, לואיזיאנה -‬
‫תרזה בניו אורלינס ואני רוצה להראות לה‬ ‫מקומות בעלי משמעות‬
‫במשפחה שלנו,‬
‫כי זה חלק גם ממנה.‬
‫אתה תיהנה מזה.‬ ‫-אני יודע. איזה זיכרון.‬
‫אני יודעת. אני אשתדל לא לבכות.‬ ‫-אלוהים.‬
‫זה בסדר. הכול טוב.‬
‫זה יום מקסים ושמח.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫מהדברים שמרי סיפרה לנו,‬ ‫היא הייתה צעירה מדי מכדי לזכור‬
‫את הנסיבות שהובילו להיעלמותה של אמי.‬
‫אז אני שמח לשוטט בשכונה הישנה שלה.‬
‫מה שאמור היה להיות השכונה של אמי.‬
‫ואולי אוכל לקלוט התרשמויות‬ ‫שימלאו חלק מהחללים הריקים.‬
‫אולי זו ציפייה מוגזמת,‬ ‫אבל קרו כבר דברים מוזרים יותר.‬
‫מה קורה כאן?‬ ‫-טוב, אז…‬
‫אנחנו מחפשים את הבית שגרנו בו.‬ ‫-בסדר.‬
‫כשאימא פגשה את אביך.‬
‫אני מבינה. בסדר. מעניין.‬ ‫-בסדר, אז ניכנס לכאן.‬
‫ניכנס פנימה?‬ ‫-כן.‬
‫גרתי כאן כילדה, עם אחי.‬
‫אימא הייתה נשואה פעמיים.‬
‫היא התחתנה עם בעלה הראשון בגיל 18,‬
‫והוא עזב את אימא.‬
‫ואז, האבא של ג'ורג' ושלי,‬
‫הוא פשוט… הוא עזב והשאיר אותה איתנו.‬
‫אימא שלי בישלה בבית הזה,‬
‫ובאותו יום היא פגשה את אביה של תרזה.‬
‫שמו היה ג'ו.‬
‫הוא עסק בצביעה ברחוב הזה,‬
‫ואמרתי שאימי מכינה עוגיות.‬
‫אז זה היה…‬ ‫-וקיבלתם יותר מעוגיות.‬
‫נכון. הרבה שאלות ללא מענה.‬
‫הביקור בבית באלג'ירס פוינט‬ ‫היה מציף מבחינתי.‬
‫הצלחתי לקלוט התרשמויות רבות,‬
‫אבל אין לי הקשר להתרשמויות האלו.‬
‫איש מבני משפחתי הביולוגית לא גר בבית,‬
‫ומשום כך אין לי דרך לדעת‬ ‫איך למקם את מה שאני קולט.‬
‫אז מה אנחנו יודעים עליו?‬ ‫-כן. היו לה שני נישואים כושלים,‬
‫והיא חשבה שג'ו יתחתן איתה.‬
‫כן.‬ ‫-הוא אמר לה שהוא יתחתן איתה.‬
‫אבל זה לא מה שקרה, נכון?‬
‫טוב, אני לא יודעת אילו כוונות היו לו,‬
‫אבל הוא לא תכנן לתמוך באימא‬ ‫אחרי שהיא הרתה עם תרזה.‬
‫אתם מסוגלים לשער בנפשכם?‬ ‫שני ילדים, לא נשואה.‬
‫בהיריון.‬
‫הייתה בזה כל כך הרבה בושה.‬
‫תרזה, חומד,‬
‫זה המקום שנולדת בו.‬ ‫-אלוהים.‬
‫וואו.‬ ‫-זה המקום שבו לקחו אותך מאימא.‬
‫זה היה בית חולים לאימהות וילדים.‬ ‫-וואו.‬
‫ו…‬ ‫-כלומר לנשים שעמדו ללדת. בסדר.‬
‫אני חושבת שהיו שם נזירות,‬ ‫הרבה שנים קודם, כשבית החולים היה ישן יותר.‬
‫באותה תקופה היו הרבה אימוצים של ילדים.‬
‫השורשים של סטלה היו דתיים מאוד.‬
‫טיילר סיפר לי קצת על המחשבות שלו.‬
‫כך היא השיגה גישה לאימהות פגיעות.‬
‫בדיוק כך, כי היא תמיד מצאה דרך‬
‫להתקבל בצורה ערמומית לכנסיות‬
‫ולשחק על הרגשות של האנשים.‬
‫לו שמעת את סטלה מדברת,‬ ‫היא נשמעה כמו מורה בשיעורי הכנסייה.‬
‫איך אימא פגשה את סטלה,‬ ‫ואיך זה הוביל למסירתה של תרזה,‬
‫זו אמנם תעלומה אבל ברור לנו‬ ‫שלא סתם זורקים משפחה.‬
‫זה היה מצב חולני,‬
‫והוא עדיין חולני כי זה לא נגמר.‬
‫כל האזור הזה היה אזור חסום‬
‫של שיכוני סנט תומאס.‬
‫אז אנשים גרו שם…‬ ‫-כמו דיור לבעלי הכנסה נמוכה?‬
‫כן, אבל קראו לזה שיכונים.‬
‫שיכונים, נכון.‬
‫בסדר.‬ ‫-מעניין.‬
‫אז רציתי לחלוק איתך, תרזה.‬
‫זה רחוב סנט מרי 601.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה המקום שבו את ואני נפגשנו…‬ ‫-בסדר.‬
‫בפעם הראשונה.‬
‫ואף פעם לא שכחתי את הילדה היפהפייה ההיא.‬ ‫-אלוהים.‬
‫יום אחד, סטלה הגיעה לבית שלנו.‬ ‫-כן.‬
‫רק אני ואמי היינו בבית. הייתי בת עשר בערך.‬
‫כלומר, אני הייתי בערך בת חמש.‬
‫כן. וכשהיא באה, לא נאמרו דברים רבים.‬
‫זה היה ביקור מוזר מאוד,‬
‫אבל לא ידעתי מי את.‬
‫ולא ידעתי מי הגברת. לא היה לי מושג.‬
‫ידעת רק שמשהו לא תקין.‬ ‫-כן.‬
‫ואימא לא הייתה מרוצה,‬ ‫ואימא לקחה אותך למעלה,‬
‫והיא ניקתה אותך.‬ ‫-כן.‬
‫ולאימא היה… זה היה ארון שירות.‬
‫סטלה נכנסה לארון הזה‬ ‫וגנבה צילום שלי כתינוקת.‬
‫הנה, זה משהו נוסף. היא גנבה צילום שלך.‬
‫והיא הייתה זקוקה לזה‬ ‫כדי להשיג תמיכה לגידול שלי,‬
‫ואנחנו אחיות, ואנחנו דומות.‬
‫אז היה חייב להיות רווח כלשהו לסטלה.‬
‫תמיד יש מניע נסתר.‬
‫היא הייתה כל כך ערמומית.‬ ‫-זה מטורף.‬
‫אז אימא ירדה למטה, והיא אחזה בידך.‬
‫התמונה הבאה שעולה בראשי היא‬ ‫כשהיינו ליד הדלת האחורית.‬
‫חשבתי שאנחנו נפרדות.‬
‫אבל כשזה קרה, את ואני היינו ככה.‬
‫אז אולי אימא רצתה לוודא‬ ‫שאנחנו רואות זו את זו.‬
‫אימא אמרה לי ליד הדלת, "זאת אחותך הקטנה".‬
‫אלוהים. קשה להבין למה אמי, מרי בארוני,‬ ‫לא לקחה אותי בחזרה.‬
‫אני רק הסתכלתי עליה.‬
‫רציתי לדעת למה אנחנו לא לוקחים אותך.‬
‫כן.‬ ‫-והיא אמרה, "אני לא יכולה".‬
‫ואז התיישבנו.‬
‫כן.‬ ‫-ואז היא פרצה בבכי.‬
‫והיא אמרה, "סטלה".‬
‫ואני זוכרת אותך מהיום הזה, תרזה,‬
‫בצורה כל כך מדויקת,‬ ‫ואני לא יכולה להסביר את זה.‬
‫כן.‬ ‫-זה עצום.‬
‫כן, נכון.‬ ‫-טיילר. זה עצום כי…‬
‫זה פשוט עצום.‬ ‫-כן.‬
‫זה בסדר.‬
‫רציתי שהוא יתגאה בי.‬ ‫-זה בסדר, חומד. זה בסדר.‬
‫אני יודעת…‬
‫אני מודה לדודתי מרי‬ ‫על שסיירה איתנו בניו אורלינס‬
‫והראתה לנו את המקומות החשובים האלו,‬
‫אבל זה לא הוביל אותנו לתשובות.‬
‫אני קולט הרבה התרשמויות‬ ‫אבל אין הקשר שמאפשר להבין‬
‫מה כל זה אומר.‬
‫יכול להיות שהדרך היחידה להשיג תשובות‬
‫לשאלה איך סטלה לקחה את אמי‬
‫תהיה לבצע קריאה לדודתי מרי,‬
‫ואני מקווה להזדמנות כזאת.‬
‫אני שמח שיכולנו לעשות את זה היום.‬ ‫-נכון. גם אני.‬
‫גם אני.‬ ‫-ואני מעריך אותך על החוסן,‬
‫כי מדובר בעיבוד משמעותי.‬ ‫-אני בסדר. תודה רבה.‬
‫החוויה הייתה אינטנסיבית מאוד,‬
‫והיה גם מרענן לראות‬ ‫את מרי ואת אמי יחד היום,‬
‫אבל גם מתוק-מריר כי אפשר היה לראות‬
‫ששני הצדדים עדיין צריכים לעבד הרבה.‬
‫אפשר היה לחוש בכובד.‬
‫זה מסובך.‬
‫- עמק סנטה קלריטה, קליפורניה -‬
‫מוכן לפודקאסט היום?‬
‫כן. אני נרגש לפגוש את קשה.‬
‫האוזניות שלך.‬ ‫-מעולה. אניח אותן כאן.‬
‫להרכיב אוזניות?‬ ‫-זה אמור לעבוד.‬
‫כן, תן לי לראות. אבדוק אם אני שומע הכול.‬
‫קשה על המסך כאן.‬
‫קשה על המסך.‬ ‫-היי.‬
‫יש וידיאו ויש אודיו. הכול טוב.‬
‫- קשה אנד דה קריפיז -‬
‫ברוכים הבאים ל"קשה אנד דה קריפיז".‬
‫אני נרגשת מאוד, אני מתוחה.‬
‫אני מרגישה את כל זה‬ ‫לקראת האורח הבא שלנו, טיילר הנרי.‬
‫תודה רבה שהסכמת להתארח בפודקאסט שלי.‬ ‫-כמובן.‬
‫לא הייתי מפספס את זה. אני שמח על ההזדמנות.‬
‫איפה מתחילים בכלל איתך?‬ ‫אני סקרנות מאוד לגבי הכישרון שלך.‬
‫זה התחיל אצלי כשהייתי רק בן עשר.‬
‫אבל בגיל עשר מדובר במשהו שקורה לך.‬
‫זה לא משהו שאתה מזהה כיכולת.‬
‫אז לקח קצת זמן להיכנס לזה באמת.‬
‫אתה עדיין מרגיש שאתה נכנס לזה?‬
‫לגמרי. אפילו ברגע זה יש דברים קטנים‬
‫שעולים בי ביחס אלייך.‬
‫אבל חשוב לדבר על איזון.‬
‫רגע, אתה יכול לספר לי דברים?‬ ‫-אוכל לספר דבר אחד, אם תרצי.‬
‫אני לא רוצה להציף אותך.‬ ‫-בסדר, בטח.‬
‫אז לפני שהתחברתי לשיחה היום,‬
‫ראיתי את הסמל שלי לשמש ולירח.‬
‫השמש מייצגת בעיניי יום הולדת, חיים,‬
‫והירח מייצג אנשים שנפטרו. מוות.‬
‫יש את הדיכוטומיה הזאת.‬
‫הדבר המעניין הוא,‬ ‫אני לא יודע אם לאמך יש אחות.‬
‫עולה דגש חזק על…‬ ‫-יש לה.‬
‫מה שיהיה דודה מבחינתך.‬
‫יש הכרה מעניינת בנושא השמש והירח.‬
‫בטווח של 24 שעות‬ ‫יש תאריך לידה ותאריך מוות.‬
‫אז, כאילו, מתי סבתך נפטרה?‬
‫אני לא יודעת. אכפת לך…?‬
‫את בהחלט יכולה לבדוק. חופשי.‬
‫החבר שלי כותב לאמי.‬ ‫-כן, אין בעיה.‬
‫כי יש התייחסות מצחיקה לגבי דודתך.‬
‫בכל פעם שיש לה יום הולדת או משהו, היא…‬
‫סבתך לא רצתה שיהיה עצוב בתאריך הזה,‬
‫כי יש תחושה של מוות ולידה סמוכים מאוד.‬
‫רגע, באמת? החבר שלי מסר לי‬ ‫שסבתי נפטרה בשבעה בדצמבר,‬
‫ויום הולדתה של דודתי הוא השישה בדצמבר.‬
‫לא זכרתי את זה בכלל.‬ ‫-בסדר, אז זה מעניין.‬
‫כלומר, בטווח של 24 שעות בערך,‬
‫יום הולדת ותאריך פטירה.‬
‫כל כך מוזר. בגלל זה ראיתי את השמש והירח.‬
‫אלוהים.‬
‫מוזר מאוד.‬
‫שיחקת אותה, טיילר.‬
‫כן. אני מת על זה.‬
‫זאת הייתה שיחה מקסימה ביותר.‬
‫אני מעריך זאת מאוד. באמת.‬
‫שולח אהבה. תודה.‬ ‫-שולחת אהבה. ביי.‬
‫עשינו את זה.‬
‫כן. זה היה מעולה.‬ ‫-אלוהים. זה היה כיף.‬
‫מרי כל כך מתוקה. היא הביאה לי מתנות.‬
‫בוא נתחיל בזה.‬ ‫היא הביאה לי מסמכים להראות לך.‬
‫וואו, אלו דברים של המשפחה.‬ ‫-כן.‬
‫דברים קטנים וחמודים. אני רוצה להראות לך.‬
‫זה הבושם של אימא שלי.‬
‫זה בושם מפעם,‬
‫שאני יודעת שראיתי בעבר.‬
‫כשהיא הוציאה אותו, אמרתי,‬ ‫"ראיתי את בקבוק הבושם הזה בעבר".‬
‫שטפתי ידיים כמה פעמים אבל הריח עדיין נעים.‬
‫כן, נכון.‬ ‫-נכון שהריח נעים?‬
‫ויש גם… חרוזי תפילה הם בדרך כלל חרוזים,‬
‫אבל זו שרשרת תפילה,‬ ‫וזה משהו שמעולם לא ראיתי בעבר.‬
‫מרתק.‬ ‫-מישהו בטח הכין אותה בשביל אמי.‬
‫כן. קשה להסתכל על זה.‬
‫אני יודע. נחמד שיש דברים כאלו‬ ‫כדי לחוש חיבור, אבל… כן.‬
‫זה הרבה. אני חש חמלה רבה,‬
‫וקשה לי לבטא אותה במילים.‬
‫ואני יודע שאת אומרת שאת בסדר,‬ ‫אבל אני חש חמלה כלפייך‬
‫בדרך שאני לא מצליח לבטא. וזה עצוב מאוד.‬
‫אסור לי להיתפס יותר מדי לדברים מסוימים.‬
‫אני יודעת מתי נכון מבחינתי‬ ‫להפסיק לדבר עם אחותי מרי.‬
‫כן.‬ ‫-אני אוהבת את אחותי מרי‬
‫אבל כרגע אני מרגישה מרוקנת גופנית.‬
‫אני לא רוצה לבכות. זה לא יהיה קטע של בכי.‬
‫זה קרה כבר, אבל זה בסדר,‬ ‫את צריכה לתת לזה לצאת,‬
‫כי את אדם כל כך חזק.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אבל את צריכה להרגיש את מה שאת מרגישה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אני יודעת. אני רוצה ללכת עכשיו, טוב?‬ ‫-כן.‬
‫אני אוהבת אותך. סליחה.‬ ‫-גם אותך.‬
‫זה מתיש גם עבורך.‬
‫לא, אני יכול רק לדמיין איך זה בשבילך.‬
‫כן… זה…‬
‫אני צריכה להתרענן,‬
‫ואז אהיה מוכנה.‬ ‫-אין בעיה. אל תיחפזי.‬
‫אימא שלי מצוינת במידור,‬
‫ולפעמים אין לה ברירה‬ ‫אלא לזרום עם מה שהיא מרגישה.‬
‫אבל בדרך כלל היא טובה בלסדר קופסאות על מדף‬
‫ולא להביט בתוכן.‬
‫- מאוחר יותר באותו ערב -‬
‫אימא שלי הלכה,‬
‫צוות הצילום הלך.‬
‫נשארתי עם הקופסה הזאת וחשבתי,‬
‫"אני אביט בה", כמובן.‬ ‫כך עשיתי, והחזקתי בשרשרת התפילה,‬
‫והסתכלתי בתמונה וכל זה.‬ ‫מדדתי אותה מסביב לצוואר שלי,‬
‫ופרצתי בבכי,‬
‫כי זה היה כל כך רגשי מבחינתי.‬
‫יכולתי לחוש בכאב של אמי, בכאב שלי,‬
‫הידיעה שזו מישהי שלעולם לא אזכה לפגוש.‬
‫האישה הזאת היא סבתא שלי. לולא היא,‬
‫גם אני לא הייתי קיים.‬ ‫-כן.‬
‫והתחושה הייתה שנגזלו מאיתנו היחסים האלו,‬
‫וכל מה שיש לנו עכשיו נמצא בקופסה.‬
‫וזאת לא היא, אלו רק החפצים שלה.‬
‫ויש בזה משהו כואב מאוד.‬
‫אבל לעולם לא אכיר את סבתי יותר מזה.‬
‫עדיף משהו על לא כלום, אבל…‬
‫החפצים לא מחליפים את היעדרות הנוכחות שלה.‬
‫כן.‬
‫בקופסה יש צילום של סבתא רבתא שלי.‬
‫כשאמי הביטה בצילום,‬ ‫היא אמרה שנחמד שיש צילום שלה,‬
‫אבל גם שמכאיב להביט בה‬
‫כי היא חושבת, איך יכול להיות…‬
‫שלא התערבת ועשית יותר‬ ‫כדי למנוע את מה שקרה?‬
‫אני רוצה מאוד לדעת מה קרה עם אימא בביה"ח.‬
‫כן, גם אני.‬
‫ואני יכול לשרבט, ונראה מה יעלה.‬
‫קשה להיות מנותק רגשית מזה.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-אבל אני אנסה.‬
‫קלטתי התרשמויות, ותוך כדי העמקה,‬
‫השתדלתי מאוד לנתק את עצמי ממה שעולה.‬
‫אם אני רגשי מדי, מושקע מדי, מוטה מדי,‬
‫הקשר שלי עם הצד השני משתבש.‬
‫הנה.‬
‫מוזר לקרוא משפחה,‬
‫אבל אני אגיד את הדברים כפי שהם עולים.‬
‫ברור לי למדי, מתוך אמונתי,‬
‫שלסבתא שלך היה קשר כלשהו לתהליך‬
‫שהביא לתוצאות האלו.‬
‫לא ביודעין, בהכרח…‬
‫שמדובר באדם רע.‬ ‫-שיהיה קשה… נכון.‬
‫אבל היא רצתה לעזור‬ ‫ולתת לאמי חיים טובים יותר.‬
‫ואיך שזה עולה…‬
‫יש תחושה של מאוחר מדי‬
‫כשכבר הבנתי שמשהו לא בסדר.‬
‫התחושה היא שאמי בטוח…‬
‫נלקחה בדרך שאימא שלך לא התכוונה לה.‬
‫כן.‬
‫אין לנו הוכחה ברורה לכך‬ ‫שסבתא רבתא שלי ידעה,‬
‫או אפילו יזמה את האימוץ, אבל מסיבה כלשהי,‬
‫אני יודע בנשמתי שסבתא רבתא שלי‬ ‫הייתה מעורבת איכשהו‬
‫בניסיון לתת לאמי חיים טובים יותר.‬
‫זה כל מה… שסבתי…‬
‫הקשר היחיד שיש לי אליה‬ ‫יהיה דרך הקופסה הזאת, וזהו.‬
‫כן. אז הרמת פריט כלשהו?‬
‫כן.‬ ‫-באמת?‬
‫היה לי רגע עם עצמי. בכיתי.‬
‫לא חשתי דבר, לא ראיתי חזיונות כלשהם.‬
‫אתה יודע, אבל… זה רגע של ענווה עבורי.‬
‫כמדיום, אני רגיל לאחוז‬ ‫חפצים של אנשים ולהתחבר‬
‫לאנשים היקרים ללבם.‬
‫וכאן אני מחזיק חפץ משלי,‬ ‫עונד אותו מסביב לצוואר,‬
‫ולא חש דבר.‬
‫וואו.‬ ‫-כן.‬
‫בפעם הראשונה, התחושה הייתה ש… אני לא יודע.‬
‫באותו רגע הרגשתי שאני לא מדיום.‬
‫אני רק בן אדם.‬
‫זה היה רגע של ענווה. בגלל זה בכיתי.‬
‫כי חשבתי, "וואו, אני לא קולט מזה דבר.‬
‫אני מרגיש רק עצב,‬ ‫בדיוק כמו כל אחד אחר במצב כזה".‬
‫נשמע שזה כמעט כמו הקריפטונייט שלך.‬
‫כן.‬
‫יועילו לי מאוד התשובות שאני נותן לאחרים.‬
‫זה כמעט כמו בדיחה קוסמית,‬ ‫שאני יכול לעשות זאת למען אחרים,‬
‫אבל כשאני זקוק לזה בעצמי, לא קורה דבר.‬
‫הייתי שמח אם הם היו עולים‬ ‫ואומרים, "זה מה שקרה",‬
‫אבל לא קלטתי אפילו רמז לזה.‬
‫והמקרה הזה קרוב מדי.‬
‫זה מעורר בך תסכול?‬
‫כן, זה מתסכל.‬
‫נדרש רק אדם אחד שיעלה וייתן לי תשובה,‬
‫אבל בגלל זה המסע הזה היה חשוב כל כך‬ ‫כדי למצוא מקורות‬
‫שיתמכו בסיפור שאנחנו חושדים בו.‬
‫אני עדיין מנסה להבין‬ ‫איך כל החלקים מתחברים זה לזה.‬
‫- אטלנטה, ג'ורג'יה -‬
‫מה ההבדל לדעתך בין אמונה תפלה‬ ‫להפרעה טורדנית כפייתית?‬
‫אני חושב שזה אותו דבר.‬ ‫-כן, זה נשמע כמו אמונה תפלה.‬
‫כן. לא, זה בדיוק אותו דבר.‬
‫אני לא חושב שאני אדם שמחזיק באמונות תפלות.‬
‫רק קצת.‬
‫אני צוחק. זה היה דבילי.‬
‫אני קצת מאמין.‬
‫כן, מאמין מדיום.‬
‫משגע כאן למעלה.‬
‫העצבים שלי מתוחים‬ ‫ואני מרגיש שאני צריך שוט.‬
‫זאת הבעיה שלך.‬ ‫-את שונאת את זה.‬
‫כן. זאת הבעיה שלך.‬
‫אני מרגיש ככה. אלוהים.‬
‫אני רועד.‬
‫כן. אני מתוחה.‬
‫את יודעת, בשנים האחרונות,‬
‫סיפרתי לך משהו על עצמי‬ ‫שאני חושב שידעת כבר.‬
‫משמח אותי מאוד שאת גאה בי‬
‫ובמה שאני עושה.‬ ‫את יודעת כמה התמיכה שלך חשובה לי.‬
‫איבדתי אנשים שהיו קרובים אליי מאוד‬
‫ואני רוצה לדעת שגם הם גאים בי,‬ ‫או אם זה לא כך,‬
‫כדי לא להישאר עם התהייה.‬
‫טוב, הנה זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה מקום קטן ו…‬
‫כן, קטן מאוד, נכון?‬
‫"זה מה שהוא אמר". זה נורא.‬ ‫-אלוהים, הת'ר.‬
‫אלוהים.‬
‫יפה.‬
‫שלום. מה שלום כולם?‬ ‫-היי.‬
‫תודה על ההזמנה.‬ ‫-נפלא. תודה שבאת.‬
‫כמה מגניב. איזה נוף משגע.‬ ‫-כן, מדהים, נכון?‬
‫כן.‬
‫יש לי את המחברת שלי, ולאורך התהליך,‬
‫תראו אותי משרבט.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני כבר קולט דברים,‬
‫וזה עוזר. נדבר על זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫מישהו מכם הביא חפצים?‬
‫אני כן.‬ ‫-אני לא.‬
‫אלו מטבעות.‬ ‫-נהדר.‬
‫נניח אותן שם.‬
‫וגם את זה.‬ ‫-מגניב. אני אוהב את זה.‬
‫אני אשרבט ואגיד לכם כל מה שעולה.‬
‫בסדר, אז עולה יותר מאדם אחד.‬
‫אנשים שלא קשורים לפריט הזה, אבל גם אחרים.‬
‫אז הדבר המעניין כאן הוא‬
‫שיש תחושה של שעשוע כמעט מהעובדה שאתם כאן,‬
‫או יושבים כאן היום.‬
‫הם שמחים מאוד שבאתם‬ ‫אבל אני לא יודע אם אתם מתוחים,‬
‫הססנים, לא בטוחים, אבל הם שמחים שאתם כאן,‬
‫ואני מרגיש שעליי לציין זאת.‬
‫ברמה מסוימת של משפחה,‬ ‫מכרים, אנשים שאנחנו מכירים,‬
‫כמה אנשים במשפחה שלכם‬ ‫נפטרו בגיל מבוגר מאוד,‬
‫והכול טוב, וזה לא סיפור, אבל יש כמה,‬
‫שתי פטירות שאני רוצה להעלות‬ ‫שהתרחשו בטרם עת, כך נראה.‬
‫אוקיי.‬
‫המבוגר יותר משני הצעירים האלו‬ ‫מעניין אותי יותר‬
‫מהצעיר יותר. בסדר.‬
‫זה מעניין. הבחור הזה נפטר איפשהו באמצע.‬
‫אני מרגיש שמדובר בזכר, כך זה עולה.‬
‫אתם מכירים גבר שנפטר בגיל העמידה?‬
‫כן.‬ ‫-כי אני מרגיש שהוא חשוב.‬
‫טוב, יש איזה מצב…‬
‫מישהו היה במצב קשה מאוד רגשית‬
‫לפני מותו, וזה קשור לשינויים במשפחה.‬
‫אני צריך להסביר את זה, כי…‬ ‫-יש לי צמרמורת.‬
‫אם מישהו היה בתהליך של פרידה,‬
‫של מאבק על משמורת, או בתקופה של מריבות,‬
‫ואז האדם הזה מת. זה מה שהם משדרים לי,‬
‫בצורה חזקה מאוד. זה נשמע הגיוני?‬ ‫-כן.‬
‫אז זה נראה משמעותי. במי מדובר?‬
‫אתם רוצים לדעת הכול?‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬