NETFLIX-SARJA
Saan nimen Ruth. -Aivan.
Tiedätkö hänet? -Tiedän.
Olet vielä nuori. -Niin.
Joten et ehkä tiedä. Mutta tässä hän on.
Täh? -Kyllä.
Et ole tosissasi.
Jestas.
Bette Davis. Fanitin häntä aina enemmän kuin Joan Crawfordia.
Sanon sen nyt virallisesti. Hän oli lempparini.
No, jotenkin hän johdatti minut luoksesi.
Niin.
Ehdin työskennellä hänelle 10 vuotta.
Kun hän sairastui syöpään, kaikki muuttui.
Hän sai lisäksi aivohalvauksen.
Mutta loppujen lopuksi hän lähti arvokkaasti.
Ehdottomasti.
Hän oli uskomaton, ja on yhä.
VIHOVIIMEINEN KUVA
On todellakin.
Entä Ruth? Valottaisitko vähän.
Bette Davisin koko nimi on Ruth Elizabeth Davis.
Älytöntä. -Näytän jotain.
En halunnut näyttää sitä. Hän usutti.
Muuten tietäisit heti.
Vuosia sitten oli tv-sarja nimeltään This Is Your Life.
Vau. -Ja tämä oli hänen.
Tässä ovat Bette Davisin Oscar-ehdokkuudet.
Katso itse. -Kiitos.
Tässä on hänen syntymäpäivänsä.
Tässä on hääpäivä ja tässä tyttären syntymä.
Nämäkin olivat hänen. Olin valmis ottamaan hänet vastaan.
Ja hän tuli.
Tänään tuli selväksi, että hän on yhä olemassa.
Yhä mukana. Vahvana persoonana.
Hän viittasi vahvasti perintöönsä ja muistetuksi tulemiseen.
Siihen, miten kunnioitamme häntä jatkossa.
Mielenkiintoista kyllä se on sinun varassani.
Aivan. -Oudosti sanottu.
Mutta olet vastuussa yksin. -Täsmälleen.
Hän on siunaus. Hän on mukanani.
Hän ei luottaisi keneenkään muuhun.
Totta. -Tiedä se.
Tulkitsen niin, että olet oikeilla urilla. Oikeat ihmiset ovat mukana.
Se toteutuu kyllä.
En voi kyllin kiittää. -Totta kai.
Ilman muuta.
Olen yhä sokissa. Siistiä.
Olipa kunnia. -Olen kiitollinen sinulle.
En tiennyt, miksi… -Osuit naulan kantaan.
Siksi järkytyimme. -Ehdottomasti.
Olin hyvin epäilevä. -Ymmärrän.
Nyt sain sinulta vahvistuksen.
Kiitos. -Kiva kuulla.
Mahtavaa. Muistan tämän päivän loppuelämäni. Tämä oli erityistä.
Nähdään taas. -Heippa.
Kiitos.
Voi jukra.
Uskomatonta.
Rakkaillemme ja Tylerille,
jotka toivat meidät yhteen. -Kyllä. Kippis.
Kaikista esiin tulleista julkkiksista Bette Davis on suosikkini.
Uskon, että Bette halusi minut tänne, koska hänellä oli asiaa.
Kuten tapahtuikin.
Kerro. -Näytänkö, kuka tuli?
TYLERIN ÄITI.
Bette Davis! Tästä riittää juttua. -Ei ole totta!
En malta odottaa. -Bette Davis tuli esiin.
Ihan käsittämätöntä.
KUUDES LUKU YHTEYKSIÄ
Arvaa, mikä on outoa. -No?
Näin eilen psykomanteumissa naisen, jolla oli huomattava syntymämerkki.
Se näytti luomelta ylähuulen kohdalla. -Niin sanoitkin. Jestas.
Eikä. Hän ilmestyi jo eilen. -Bette Davisillä oli Baby Janessa -
erikoinen syntymämerkki huulen vieressä.
Eikö olekin kahjoa? -On.
Järjetöntä.
No niin. -Vielä pitäisi tietää, missä…
TYLERIN ASSISTENTTI
Siis mitä.
Hei, näitähän voi painaa! -Siinä ne ovat.
Nyt on teknistä. -Odota.
Okei, sitten peruutan. Mutta hetkinen.
Selvä. -Hän oppii koko ajan.
Jokainen auto on erilainen. -Kyllä se siitä.
Unessani paloin elävältä, mikä oli epämukavaa.
Siis sinäkö?
Joo. Ajattelin, että "voi paska".
Mitä palaminen yleensä tarkoittaa…
Tai onko se eräänlainen feenikslintu?
Kaikki palaa poroksi ja… -Jep.
Nouset tuhkasta.
Tunnette varmasti äitisi kanssa kaikenlaista prosessoidessanne tätä.
Ehkä alitajuntasi työstää asiaa.
Jätättehän tavallaan hyvästit -
oletetulle syntyperällenne.
Aivan. Olipa syvällistä.
Todella tarkkanäköistä. Saattaa hyvinkin olla.
Saatko mitään uusia fiiliksiä?
En mitään uutta… -Olemme nyt näköetäisyydellä.
Oho, juna tulee.
Näin näkyjä risteyksistä, tiet risteävät.
Varasto. -Missä me oikein olemme?
Ainakaan et mene kenenkään kotiin.
Kykyni mitataan siinä, arvaanko määränpään.
Nuoli osoittaa tuonne päin.
Onpa kiinnostavaa.
Selvä. -En minä tiedä.
Mennään vaikka tänne.
Yritän suunnistaa intuitioni voimalla.
Saanpahan esimakua luennasta.
Olet ihailtavan reipas.
Luotan sinuun.
Selvästikin.
Terve! Mitä kuuluu?
Voi herraisä. -Miten menee?
Kiva tavata. -Saan kohta hepulin.
Mitä kuuluu?
Oikeasti, rakastan sinua. -Voi kiitos.
Ihan totta.
Onko tuo tavallista?
On toki. -Minä olin viilipytty.
Ja hän…
Ihanaa.
Me olemme naimisissa, ja hän on ystävämme.
Olemme osa ensihoitajien yhteisöä.
Jennifer ja minä olemme ensihoitajia. Casey laittaa hiuksemme,
ja melkein koko osaston hiukset.
Ennen aloittamista mainitsen, että kuka tahansa voi tulla läpi.
Toitteko esineitä?
Toin useammankin. -Kiva.
Tämä on virkamerkki. Kuvia ei saanut olla?
Joo, ei kuvia.
Käännän sen ympäri.
Loistavaa. Kiitos.
Nyt alan piirtää ja aloitamme yhteyden.
Pitelen esineitä kohta.
Katsotaan ensin, mitä tulee orgaanisesti läpi.
Pikku hetki.
Kas niin.
Selvä.
Jännittää.
Todella kiehtovaa. -Niin on.
Kas niin.
Aistin jo paljon tulomatkalla.
Niin käy usein, ja se on hyödyllistä.
Informaatiota on siis paljon.
Tämä on mielenkiintoista. Huvittaa, että luen kolmelle.
Heräsin nimittäin aamuna ja pohdin, olisiko teitä kolme vai neljä.
Ehkä saamme viestin jollekin, joka ei ole fyysisesti paikalla.
Ehkä hän toivoi olevansa täällä.
Tai luuli olevansa. Halusi tulla, muttei päässyt.
Aistin sen vahvasti tulomatkalla.
Totta. -Pidetään se mielessä.
Jatkan vähän.
Aloitan yhteyden, ja jotain tulee jo nyt.
Selvä.
Tiedättekö sukulaisnaisen, jolla oli syöpä,
mutta epätavallisessa iässä?
Oli aivan liian aikaista syövälle.
Kuulostaako tutulta? -Äitini.
Häneltä poistettiin kasvain. -Poistettiin.
Huh huh.
Tunnen…
Selvä.
On eräs juttu… Katsotaanpa.
Onko perheessäsi ketään,
jolla oli neurologisia ongelmia, ja joka on kuollut?
Älä kehtaa.
Neurologiset viitteet tarkoittavat yleensä aivovauriota.
Aivoissa voi olla reikiä tai rakenteellisia vikoja.
Emme puhu nyt biokemiasta.
Se on erilaista. Nyt aivoissa on jotain vikaa.
Asialle ei voi mitään, ja siinä on sulateltavaa.
Jos olisit kysynyt, miten äitini kuoli,
en olisi sanonut, että kohtaukseen.
Huolehdin äidistäni. Terveys sahasi ylös ja alas.
Jossain vaiheessa en enää pärjännyt hänen kanssaan.
Työssäni teen elämän ja kuoleman päätöksiä.
Äitini kohdalla päätös…
Se oli elämäni vaikein päätös.
Kiitos, kun kerroit.
Aistin useita ei-traagisia kuolemia.
Ihmiset kuolivat vanhuuteen ilman erityistä draamaa.
Mutta eräs kuolema tuntuu ennenaikaiselta -
ja hyvin traagiselta.
Tuntuu vahvasti siltä, ettei hän saanut elää elämäänsä loppuun.
Tilanteen tekee traagiseksi kuoleman ajankohta.
Kun hän kuoli, hän oli uuden elämän kynnyksellä.
Tuntuu, että elämäni riistettiin äkillisesti.
Aistin, että…
Tämä esine vetää minua puoleensa.
Yritän selvittää, mitä se on. Aistin idyllin.
Elämä oli täydellistä, ja…
Sellaisen kuvan saan, mutta se on outoa.
Paljastamatta liikaa,
voiko kukaan teistä samaistua ennenaikaiseen kuolemaan?
Kyllä. -Selvä.
Hetki vain.
On hattu.
En todellakaan pitele käsissäni hattua.
Mutta näen hatun. Jännää.
Meinasin tuoda hatun. -Niinkö? Kenen hatun?
Hänen. -Aivan.
Mieleeni tuli hattu,
eikä kädessäni ole hattu.
Jatketaan. Eli se ja se…
Yritän selvittää, mihin tämä liittyy. Hetkinen.
Tunteeko joku Waynen? -Kyllä.
Miten Wayne liittyy menehtyneeseen nuorukaiseen?
Wayne on hänen setänsä. -Aivan.
Tykkäsikö setä kalastaa? -Hän on kalastaja.
Selvä. -Hullua.
Ihan kuin…
Outoa.
Hän näyttää jostain syystä autoletkoja.
En tiedä, miksi.
Kun presidentti kuolee, häntä seuraa autosaattue.
Aistin, että sen nähdessään hän tiesi olleensa rakastettu.
Sillä oli iso merkitys hänelle.
Minua kiinnostaa tietää, kuka hän oli. Mikä hänen nimensä oli?
Hänen nimensä oli Trey. Hän oli… Anteeksi.
Ei se mitään. -Älä pidättele.
Hän oli aviomieheni, ja…
Meille syntyi pieni tyttö.
Neljä viikkoa syntymän jälkeen -
mieheni palasi töistä aivan normaalisti.
Kävimme nukkumaan,
ja hän sai kohtauksen keskellä yötä.
Lyhyesti sanottuna menimme sairaalaan, ja häneltä löytyi aivovamma.
Siitä alkoi kolmivuotinen aivokasvainsädehoito ja kemoterapia.
Tunsin,
ettei hän tuhonnut itseään, mutta tekisi jotain toisin.
Miehiä on vaikea saada lääkäriin.
Sanoin niin alusta alkaen Treyn kohdalla.
Jos hän olisi mennyt hoitoon, testejä olisi ehkä tehty enemmän.
Tilanne olisi voitu huomata ajoissa.
Ehkä lopputulos olisi erilainen, mutta…
En tiedä. -Teit kaiken, minkä voit.
Tyttäreni sanoi Treyn kuoltua, että isä silitti hänet uneen.
Voiko käden tuntea?
Ehdottomasti. Sen lämmön. -Että tyttö oikeasti…
Hän oli kolme, mutta uskoin häntä. -Tietenkin.
Minusta tuntuu, etteivät he aina tule toistuvasti.
He eivät halua pahentaa suruprosessiamme.
Selvä. -Joskus he käyvät vain kerran -
kertomassa, että kaikki on hyvin tai että he ovat läsnä.
Joskus niin käy. Se ei ole epätavallista.
Hän vaikuttaa huumorintajuiselta.
Kyllä. -Sellaisella puujalkatavalla.
Kiltisti sanottuna. Tarkoitan sitä hyvällä.
Hän hassutteli vain hassuttelun vuoksi.
Ja tiedättehän isävitsit.
Sellaiset tosi pölvästit.
Sellainen hän oli.
Kas niin. Selvä.
Hän näyttää kellon. Se kertoo yleensä, että henkilö ajoitti kuolemansa.
Kun hän sai luvan lähteä, hän lähti.
Hän painottaa vahvasti ymmärtävänsä, miten vaikea tilanne oli.
Aistin toisessa korvassa: "Älä mene." Ja toisessa: "Mene vain."
Luvan saatuaan hän siirtyi rauhassa.
Olimme kotona hänen ympärillään.
Sanoin, että hän saa mennä, ja silloin hän menehtyi.
Tiedättekö ketään, joka työskenteli vaikkapa öljylautalla?
Hyvä. Hän korostaa tätä, mikä on erikoista.
Minä en tiedä.
Viestejä on paljon. -Voi paska! Anteeksi.
Ei haittaa.
Kaikki hyvin.
Kuka teki öljytöitä?
Nykyinen kihlattuni. Ja isäni. -Selvä.
Aistin innostusta henkilökohtaisesta elämästäsi kihlojenkin lisäksi.
Asiat kohenevat. On aihetta iloon ja niin paljon koettavaa.
En voi painottaa kyllin ympärilläsi olevaa rakkautta.
Hän on innoissaan tulevaisuudestasi. Se on minusta tärkein viesti.
Tuo äärettömän tärkeää.
Totta kai. -Todella ihana kuulla.
Haluan puhua viittauksesta autoletkaan. Se oli kiinnostavaa ja merkittävää.
Se oli Treyn hautajaissaattue.
Hänkin oli ensihoitaja.
Haudalla oli useita satoja ensihoitajia rivissä -
kuulemassa viimeisen kutsun, kun virkamerkin numero jäädytettiin.
AMBULANSSI
Tämä on viimeinen kutsu numerolle 617.
Seitsemän vuoden ajan osoitit lempeää omistautumista -
läheisillesi ja East Baton Rougelle.
Jäämme kaipaamaan sinua. Olet poissa muttet unohdettu.
John Dolan Thompson kolmas, Trey.
Komennus päättyy kello 13.24.
Se oli äärimmäisen merkittävää ja upeaa.
Mitkä jäähyväiset. Todella kaunista. -Kyllä.
Olin fani ennenkin, nyt olen superfani.
Suurkiitokset.
Haluan näyttää Theresalle perheemme tärkeitä paikkoja.
THERESAN SISKOPUOLI
Ne ovat osa häntäkin.
Tästä tulee kivaa. -Luomme muistoja.
Yritän olla itkemättä. -Voi hyvänen aika.
Ei mitään hätää.
Tämä on ilonpäivä. -Niinpä.
Mary kertoi olleensa liian nuori muistaakseen mitään -
äidin katoamiseen liittyvistä olosuhteista.
On hienoa käydä vanhassa naapurustossa, jossa äitinikin kuului varttua.
Ehkä saan yliluonnollisia viestejä aukkokohtia täyttämään.
Ehkä se on kaukaa haettua, mutta oudompaakin sattuu.
Ohhoh.
Mitä nyt tapahtuu?
Etsimme talon, jossa asuimme, kun äitimme tapasi isäsi.
Ahaa. Mielenkiintoista. -Mennään tänne päin.
Menemmekö sisään? -Kyllä.
Asuin täällä pienenä veljeni kanssa.
Äiti oli kahdesti naimisissa.
Ensimmäisen kerran 18-vuotiaana.
Mies jätti äidin.
Sitten tuli minun ja Georgen isä.
Hän jätti äidin ja meidät.
Äiti kokkaili tässä talossa -
ja tapasi sinä päivänä Theresan isän.
Hänen nimensä oli Joe.
Hän maalasi tiellä.
Sanoin, että äiti leipoo pullaa.
Se oli… -Tuli enemmänkin kuin pullaa.
Kyllä. Kysymyksiä vailla vastauksia.
Algiers Pointin talo on häkellyttävä.
Aistin kaikenlaista.
Mutten tiedä kontekstia.
Kukaan perheestäni ei asu talossa.
Siksi en osaa hahmottaa kokonaisuutta.
Mitä tiedämme miehestä? -Äidillä oli kaksi huonoa avioliittoa.
Hän luuli Joen kosivan.
Kuten tämä lupailikin.
Eihän siitä mitään tullut.
En tiedä miehen aikeista.
Ainakaan hän ei tukenut äitiä, kun hän alkoi odottaa Theresaa.
Voitteko kuvitella? Kaksi aviotonta lasta.
Raskaana.
Siihen liittyi valtavasti häpeää.
Siskokulta, synnyit täällä. -Herraisä.
Täällä sinut vietiin äidiltäsi.
Sairaala oli naisille ja lapsille.
Vain synnyttävillekö? -Kyllä.
Siellä oli ilmeisesti aikoinaan nunnia.
Siihen aikaan sijoituslapsia oli paljon.
Stella oli syvästi uskovainen. Tyler kertoi vähän ajatuksistaan.
Niin hän lähestyi äitiparkoja.
Nimenomaan. Hän löysi aina keinot hivuttautua kirkkoon -
ja kerjätä ihmisten sympatiaa.
Jos kuulisit Stellan puhuvan, hän oli kuin pyhäkoulun opettaja.
Miten äiti tapasi Stellan ja päätti luopua Theresasta -
on ehkä mysteeri. Mutta me emme hylkää perhettämme.
Se tilanne oli sairas.
Ja on yhä, sillä se on auki.
Tämä koko alue oli aidattu.
Se oli Saint Thomasin asuinalue.
Ihmiset asuivat täällä… -Vähävaraisetko?
Niin. Sitä sanottiin tukiasuntolaksi. -Aivan niin.
Kas niin. -Mielenkiintoista.
Halusin kertoa, Theresa.
Tämä on 601 Saint Mary. -Selvä.
Täällä me kaksi tapasimme ensimmäistä kertaa.
Enkä unohtanut sitä söpöliiniä. -Hyvä tavaton.
THERESAN SISKOPUOLI
Eräänä päivänä Stella tuli.
Olin kotona kaksin äitini kanssa. Olin ehkä 10-vuotias.
Siinä tapauksessa minä olin viisi. -Kyllä.
Hän tuli sisään, eikä montaakaan sanaa vaihdettu.
Visiitti oli outo.
En tiennyt, kuka olit.
Enkä tuntenut rouvaa. En aavistanutkaan. -Tiesit, että jokin oli vinossa.
Äiti ei ollut tyytyväinen. Hän vei sinut yläkertaan.
Ja siisti sinut. -Aivan.
Äidillä oli siivouskomero.
Stella pujahti sisään ja varasti vauvakuvani.
Sekin vielä. Hän varasti vauvakuvasi.
Eli hän tarvitsi sen taustatarinakseni.
Siskothan näyttävät samalta.
Joten Stella hyötyi jotenkin. Hänellä on aina taka-ajatus.
Hän oli niin viekas. -Hullua.
Äiti tuli alakertaan ja piti sinua kädestä.
Seuraavaksi muistan, kun olimme takaovella.
Ajattelin, että hyvästelimme.
Mutta me kaksi seisoimme vastakkain.
Ehkä äiti varmisti, että näimme toisemme.
Äiti sanoi vasta ovella: "Hän on pikkusiskosi."
En käsitä, miksi äitini, Mary Baroni, ei ottanut minua takaisin.
Minä vain toljotin häntä. Kysyin, miksemme pitäneet sinua.
Aivan. -Hän ei kuulemma pystynyt.
Kävimme istumaan.
Ja hän purskahti itkuun.
Hän kirosi Stellaa.
Muistan kohtaamisemme elävästi, Theresa.
En osaa selittää. Se on iso juttu.
Niin on. -Tyler. Se on iso juttu, koska…
On vain. -Niin.
Kaikki hyvin.
Halusin tehdä pojan ylpeäksi. -Ei mitään hätää.
Se on…
Olen kiitollinen Mary-tädille, että hän näytti meille paikkoja.
Emme silti saaneet vastauksia.
Aistin paljon, mutta ilman kontekstia en tiedä merkitystä.
Ainoa keino selvittää, miten Stella sai äitini,
saattaa olla lukea Marylle.
Toivon, että se toteutuu.
Olen iloinen, että tulimme. -Kuin myös.
Olit uskomattoman vahva.
Tässä on sulateltavaa. -Kaikki hyvin. Kiitos paljon.
Tilanne oli intensiivinen.
Maryn ja äidin näkeminen yhdessä oli virkistävää mutta katkeransuloista.
Kummallakin on vielä paljon käsiteltävää. Tilanne on raskas.
Se on kinkkistä.
SANTA CLARITAN LAAKSO
Oletko valmis podcastiin?
Olen. Jännittää nähdä Kesha. -Kuulokkeet.
Pistetään ne tähän.
Laitanko ne päähän? -Laita vain.
Katsotaan, kuulenko kaikki.
Kesha on ruudulla. -Niin olenkin!
Kuva ja ääni toimii. Kaikki valmista.
Tervetuloa Kesha and the Creepiesiin.
Jännittää kamalasti.
Olen innoissani seuraavasta vieraastamme, Tyler Henrystä.
Kiitos, kun tulit podcastiini. -Totta kai.
En jättäisi tilaisuutta väliin.
En tiedä, mistä aloittaa. Lahjasi kiehtoo minua.
Kaikki alkoi, kun olin vasta 10-vuotias.
En ajatellut siitä sen kummempaa. En pitänyt sitä minään kykynä.
Kesti hetken aikaan totutella siihen.
Totutteletko vieläkin?
Ehdottomasti. Vieläkin jotkut asiat vain tulevat.
Mutta tasapaino on tärkeää.
Tiedätkö minustakin? -Voin kertoa yhden asian, jos tahdot.
En halua säikäyttää. -Kerro vain.
Ennen kuin hyppäsin linjoille, näin auringon ja kuun symbolini.
Aurinko edustaa minulle syntymää ja elämää.
Kuu taas edustaa kuolemaa.
Ne ovat kaksi eri puolta.
Kiinnostavaa oli… En tiedä, onko äidilläsi siskoa.
Mutta saan tunteen tädistäsi. -On kyllä.
Aurinkoon ja kuuhun liittyy jännä seikka.
Vuorokauden sisään oli syntymäpäivä ja kuolinpäivä.
Milloin isoäitisi kuoli?
En tiedä. Haittaako…
Tarkista ihan vapaasti.
Poikaystäväni tekstaa äidilleni. -Ilman muuta.
Saan hauskan viittauksen tätiisi.
Kun on hänen syntymäpäivänsä…
Isoäitisi ei halunnut tehdä päivästä surullista.
Tunnen, että kuolema ja syntymäpäivä olivat peräkkäin.
Oikeasti? Poikaystäväni kertoi, että isoäitini kuoli 7. joulukuuta.
Tätini syntymäpäivä on 6. joulukuuta.
En muistanutkaan. -Sepä mielenkiintoista.
Eli noin 24 tunnin sisään oli syntymäpäivä ja kuolinpäivä.
Outoa. Siksi näin auringon ja kuun.
Voi luoja.
Kummallista.
Olet uskomaton.
Mahtavaa.
Tämä oli ihana keskustelu.
Arvostan tätä aidosti.
Kaikkea hyvää. Kiitos. -Samoin. Heippa.
Siinä se!
Se meni hyvin. -Vitsi, miten hauskaa.
Mary on niin suloinen. Hän toi lahjojakin.
Aloitetaan tästä. Hän toi joitain asiakirjoja näytille.
Eli nämä ovat perheen tavaroita. -Niin.
Söpöjä pikku muistoja. Näytän sinulle tämän.
Tämä on äitini tuoksu.
Se on vanha kunnon parfyymi, jonka olen nähnyt ennenkin.
Kun Mary toi sen, tunnistin pullon heti.
Pesin käteni pari kertaa, mutta se tuoksuu yhä.
Niinpä tuoksuukin. -Eikö olekin ihana?
Sitten on… Rukousnauha on yleensä helmet.
Mutta tämäpä on nauha. Aivan uusi tuttavuus minulle.
Kiehtovaa. -Joku kai teki sen äidilleni.
Sitä on vaikea katsoa.
On silti kiva saada yhteys esineiden kautta.
Tämä on kuluttavaa. Myötäelän uskomattoman vahvasti.
Sanot, että kaikki on hyvin, mutta tunnen empatiaa -
selittämättömällä tavalla. Se on suunnattoman surullista.
En voi keskittyä liikaa tiettyihin asioihin.
Tiedän, kun on aika jättää Mary-siskoni rauhaan.
Niin. -Rakastan häntä.
Mutta nyt olen fyysisesti aivan loppu.
En halua itkeä. Tästä ei tule mitään nyyhkytarinaa.
Liian myöhäistä. Mutta pakkohan se on päästää ulos.
Olet vahva ihminen. -Tiedän sen.
Sinun on tunnettava tunteesi. -Niin on.
Tiedän. Voinko nyt mennä?
Joo.
Rakastan sinua. Anteeksi. Tämä on rankkaa sinullekin.
Voin vain kuvitella, mitä se on sinulle.
Joo…
Käyn siistiytymässä.
Sitten olen valmis. -Ihan rauhassa.
Äitini on hyvä lokeroimaan.
Mutta toisinaan hänenkin on pakko luottaa tunteisiinsa.
Yleensä hän on hyvä työntämään asiat sivuun.
MYÖHEMMIN ILLALLA…
Äiti lähti.
Kameraryhmä lähti.
Laatikko oli edessäni ja päätin penkoa sen.
Pitelin rukousnauhaa ja katselin kuvaa.
Kiedoin nauhan kaulaani ja aloin vollottaa.
Se meni niin tunteisiin.
Tunsin äitini tuskan omani lisäksi.
Hän ei saanut koskaan tavata tätä ihmistä.
Hän oli isoäitini. Ilman häntä minuakaan ei olisi olemassa.
Tuntuu, että meiltä molemmilta riistettiin ihmissuhde.
Kaikki, mitä jäi jäljelle, on laatikossa.
Eikä se ole hän, hänen tavaransa vain.
Se tuntuu tuskalliselta. Enempää en isoäitiäni tule tuntemaan.
TYLERIN POIKAYSTÄVÄ
Onhan sekin jotain…
Tavarat eivät voi täyttää hänen jättämäänsä tyhjiötä.
Niin.
Laatikossa on isoisoäitini kuva.
Äidistä tuntui kivalta omistaa se.
Mutta sitä oli myös tuskallista katsoa.
Äiti ei voi käsittää,
miten hänen isoäitinsä ei tehnyt enempää tilanteen pysäyttämiseksi.
Tahtoisin tietää sairaalan tapahtumat. -Niin.
Samat sanat. Voin piirtää ja katsoa, mitä tulee läpi.
On hankala pistää tunteet sivuun. -Tiedän.
Mutta yritetään.
Saan selviä aistimuksia.
Syventyessäni yritän erottaa itseni esiin tulevista tuntemuksista.
Jos käyn liian tunteelliseksi tai puolueelliseksi,
yhteyteni tuonpuoleiseen vääristyy.
Siinä.
Hauskaa lukea perheelle, mutta välitän viestin niin kuin se tulee.
Uskoakseni on hyvin selvää, että isoäidilläsi -
oli jokin rooli lopputuloksen kannalta.
Ei ehkä tietoisesti…
En mustamaalaa häntä. Se oli vaikeaa… Aivan.
Hän auttoi, jotta äitini saisi paremman elämän.
Saan sellaisen kuvan…
Tuntuu, että kun tajusin ongelmat, oli jo liian myöhäistä.
Tuntuu vahvasti, että äitini -
otettiin haltuun vastoin äitisi aikomusta.
Niin.
Meillä ei ole todisteita, että isoisoäitini tiesi.
Tai auttoi adoptiossa. Silti jostain syystä -
tiedän sielussani, että isoisoäitini kaavaili parempaa elämää äidilleni.
Siinä on kaikki, mitä isoäitini…
Ainoa yhteyteni häneen on tämä laatikko.
Pitelitkö esineitä? -Pitelin.
Olin hetken itsekseni ja itkin.
En tuntenut tai nähnyt mitään.
Mutta tämä tekee nöyräksi.
Meediona pitelen muiden esineitä ja otan yhteyden heidän läheisiinsä.
Nyt laitoin oman esineeni kaulaan, enkä tuntenut mitään.
Oho. -Niinpä.
Ensimmäistä kertaa tuntui… En tiedä.
Siinä hetkessä en ollut meedio. Olin vain ihminen.
Se teki nöyräksi. Siksi itkin.
Oli pysäyttävää, etten tuntenut mitään.
Tunsin vain surua. Kuten kuka tahansa muukin.
Se on sinulle kuin kryptoniittia.
Niin.
Vastaukset, joita annan muille, auttaisivat nyt minua.
Tuntuu melkein kosmiselta vitsiltä, että voin auttaa muita,
mutta kun tarvitsen sitä itse, mitään ei tapahdu.
Tulisipa joku kertomaan, mitä tapahtui. Mutten saa mitään sinne päinkään.
Tämä juttu tulee liian lähelle.
Turhauttaako se?
Todellakin.
Tarvittaisiin yksi ihminen kertomaan vastaukset.
Siksi onkin ollut niin tärkeää löytää lähteitä -
ounastelujemme tueksi.
Yritän yhä tajuta, miten palaset liittyvät yhteen.
Mikä sinusta on taikauskon ja OCD:n ero?
Ne ovat sama asia. -Se kuulostaa taikauskolta.
Ne ovat ihan sama asia.
En pidä itseäni taikauskoisena.
Olen vain "uskoinen".
Kunhan pelleilen. Se oli tyhmää.
Minä olen semiuskoinen.
Niin, medium-uskoinen.
Onpa huipulla kaunista.
Olen ihan hermona. Tarvitsen paukun.
Sepä se. -Sinua ärsyttää.
Se sinussa mättääkin.
Niin se on silti. Voi herranjumala.
Minä ihan tärisen.
Minuakin jännittää.
Viime vuosina -
kerroin jotain itsestäni, jonka jotkut ehkä tiesivätkin.
Olen onnellinen, että sinä olet ylpeä minusta.
Tukesi on valtavan tärkeää.
Moni läheiseni on kuollut, joiden toivon olevan ylpeitä minusta.
En haluaisi jäädä jossittelemaan.
Perillä ollaan. -Selvä.
Onpa tiukka…
Sanopa muuta.
"Niinhän hän sanoi." Kamalaa. -Luojan tähden, Heather.
Nättiä.
Hei. Mitä kuuluu?
Hyvää. -Kiitos, kun kutsuitte.
Kiitos, kun tulit. -Mieletön näkymä.
Eikö olekin upea? -On.
Toin muistikirjani.
Prosessin aikana näette töhertelyäni. -Selvä.
Aistin jo jotain, mikä on hyödyllistä. Palataan siihen.
Toitteko esineitä?
Toin. -Minä en.
Tässä on kolikoita.
Loistavaa. Pidä ne siinä.
Ja sitten tämä. -Hienoa. Ihana.
Alan piirtää ja välitän teille aistimukseni.
Kas niin, useampi ihminen tulee esiin.
Muutkin kuin esineeseen liittyvät.
Mielenkiintoista on,
että heitä huvittaa, että olette täällä tänään.
Aistin iloa. Mutta ehkä teitä jännitti, huolestutti, tai jotain.
Korostan silti, että he ovat iloisia.
Jollain tasolla perheessä tai tuttujen joukossa…
Varmasti useampikin kuoli vanhalla iällä.
Eikä se ollut sen kummempaa. Mutta muutama,
kaksi kuolemaa tuntuu ennenaikaiselta.
Selvä.
Vanhempi heistä kiinnostaa minua enemmän kuin nuorempi.
Kas niin.
Hän kuoli keskipaikkeilla ja vaikuttaa olleen mies.
Tiedättekö keski-iässä kuolleen miehen? -Kyllä.
Hän tuntuu tärkeältä.
Oli tilanne…
Joku kävi rankkoja tunteita läpi ennen kuolemaansa.
Se liittyi muutoksiin perheessä.
Selitän vähän, koska… -Tuli kylmät väreet.
Jos joku käy läpi eroa, huoltajuuskiistaa -
tai ajanjakso on muuten riitaisa.
Sitten henkilö kuoleekin. Sellaisen kuvan saan.
Selvästi. Käykö se järkeen? -Käy.
Se vaikuttaa tärkeältä. Kenelle viesti on?
Haluatteko tietää kaiken?
Tekstitys: Katariina Uusitupa