‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫הוא חוזר לאנשים שהוא הקיף את עצמו בהם.‬
‫להשיג כסף, ודברים שעושים בשביל כסף,‬ ‫ודברים כאלו.‬
‫אני חייב להניח‬ ‫שיש לזה חלק באופן שהוא מת בו.‬
‫והוא ידע שאין כל דרך להיחלץ מהמצב הזה.‬
‫כן?‬
‫זה מעורר מחשבה כלשהי?‬
‫זה נראה כאילו הוא…‬
‫ידע שהוא ימות באותו יום.‬
‫הוא התקשר לאמי‬ ‫ושאל באופן מוזר, "אימא, את בסדר?‬
‫היא אמרה, "מה הסיפור? כן, אני בסדר גמור".‬ ‫-כן.‬
‫הוא התעסק עם אנשים מסוכנים מאוד.‬ ‫-כן.‬
‫ו…‬
‫אני יכולה רק לנחש שהיה איום.‬
‫שאם לא תעשה את זה…‬ ‫-כן.‬
‫אז אנחנו נפגע במשפחה שלך.‬ ‫-כן.‬
‫יודעים מי הרג אותו?‬ ‫-עדיין לא.‬
‫אני יודעת בערך.‬ ‫-בסדר.‬
‫כדאי לזכור את זה.‬
‫התחושה היא שהוא מראה לי שפיתו אותו‬
‫להגיע למקום שהוא הגיע אליו‬ ‫ועלייך לדעת זאת.‬
‫בסדר?‬ ‫-אלוהים.‬
‫אז אם את חושדת באדם שאת חושבת עליו,‬
‫אם זה קשור לעניין, הוא מתקף את זה היום.‬
‫אני צריך תמיד להיזהר‬ ‫כי אני לא רוצה להפליל אף אחד,‬
‫אבל יש היבט של…‬
‫שבגדו בו.‬
‫ה"חבר" שלו בזמנו‬
‫הוא האיש שאני חושדת שפיתה אותו…‬
‫כן.‬ ‫-להגיע לאדם שלחץ על ההדק.‬
‫כן.‬
‫אבל אנחנו יודעים שה"חבר" הזה היה‬
‫האדם האחרון שהיה עם אחי, לפי הודאתו.‬
‫כן.‬ ‫-הוא הודה שהוא הוריד אותו בתחנת דלק‬
‫שאיש לא ראה אותו שם.‬
‫אני מרגיש שהצדק ייעשה במצב הזה.‬ ‫-באמת?‬
‫אני חושב שהאדם שעשה את זה,‬
‫אני מקבל סמל של מאסר, אבל במובנים אחרים…‬
‫בסדר.‬ ‫-אז האדם שעשה את זה עשוי להיתפס‬
‫במעשה אחר, ואז יגיע משם מידע אולי.‬
‫למרות כל זה, התחושה היא שהוא בחור טוב.‬
‫את מבינה? כן.‬ ‫-הוא היה.‬
‫הוא היה אח ממש טוב.‬ ‫-כן.‬
‫אני מתגעגעת אליו מאוד.‬
‫אחי שוטט ברחובות מגיל צעיר מאוד,‬
‫גם הוא וגם אני. כך התחלנו לעשות כסף.‬
‫כך התחלנו להשיג כסף בדרכים לא חוקיות.‬
‫לא חשבנו על ההשלכות.‬
‫איש לא הסביר לנו.‬ ‫לא היה לנו מודל לחיקוי שאמר,‬
‫"אתם תגיעו לכלא או שתמותו".‬
‫איש לא ניסה להעמיד אותנו על דרך הישר.‬ ‫לא היו לנו דמויות לחיקוי כאלו.‬
‫אחי נשלח לבית סוהר פדרלי לשבע שנים.‬
‫הוא שוחרר, ופחות משנה לאחר מכן, הוא מת.‬
‫כשהחלטתי לשנות את חיי,‬
‫קיבלתי את ההחלטה הזאת‬ ‫מתוך חוש של שימור עצמי.‬
‫יכול להיות שזאת הייתה החלטה אנוכית‬ ‫אבל ידעתי שעליי לעזוב את העיר.‬
‫ומעולם לא ניסיתי לשכנע אותו‬ ‫לעשות משהו אחר בחייו.‬
‫זה תחום נוסף שאני חשה בו חרטה ואשמה.‬
‫מה שעולה אינו מיועד להאשים מישהו,‬
‫או לשפוט מישהו,‬ ‫זה רק ביטוי לאיך שמישהו מרגיש.‬
‫ברור שאת מרגישה ככה.‬
‫והוא רוצה שתשתחררי‬
‫מהתחושה שהיית יכולה או צריכה‬ ‫לפעול מוקדם יותר.‬
‫כן.‬
‫הם שומעים אותי‬ ‫כשאני מדברת אליהם ומתפללת אליהם?‬
‫בהחלט.‬
‫אני תמיד אומר.‬ ‫הם שומעים אותנו וחשים בכוונה שלנו,‬
‫וזה הכוח בכל זה. כשאני מבצע קריאה,‬
‫אני בא מתוך כוונה להתחבר,‬ ‫וכשאת מדברת אליהם בקול רם,‬
‫בכל צורה שהיא, הם חשים בזה.‬ ‫הם יודעים את זה.‬
‫אלו התפילות שלי למענם.‬
‫כשאני מדברת אליהם, זה כאילו…‬
‫"תראו לי שאתם כאן איתי."‬ ‫זה מה שאני אומרת להם.‬
‫את לא לבד איתם, הם עדיין חלק מחייך.‬
‫עוזר לי מאוד לשמוע את זה.‬
‫עכשיו אני יכולה להרגיש‬ ‫שיש לי את אחי ואת אבי,‬
‫והם כאן איתי.‬ ‫-בדיוק.‬
‫תתנגדי אם אתן לך חיבוק?‬ ‫-לא.‬
‫אשמח מאוד. תודה רבה.‬ ‫-זה חיבוק משניהם היום.‬
‫תודה.‬
‫טיילר נתן לי רשות לחיות את חיי.‬
‫הוא נתן לי נקודת מיקוד חדשה ותקווה.‬
‫זאת הייתה קריאה מקסימה.‬ ‫-באמת?‬
‫זאת הסיבה לכך שאנחנו עושים את זה.‬ ‫-אני שמחה לשמוע.‬
‫זה היה כל כך מרפא.‬
‫- פרק 5: כוחות עליונים -‬
‫- ניו אורלינס, לואיזיאנה -‬
‫- ניו אורלינס -‬
‫- שבוע לאחר מכן -‬
‫הגענו לניו אורלינס כדי לנסות למצוא תשובות.‬
‫דיברתי כבר עם בני המשפחה שאמי גדלה איתם,‬
‫אבל כעת הגיע הזמן לשבת‬ ‫עם בני המשפחה הביולוגית של אמי‬
‫ולבצע קריאה אולי.‬
‫אני מסדרת ערימה‬
‫של תחתונים ודברים כדי שתהיה לכם גישה נוחה.‬
‫בסדר.‬ ‫-נשמע טוב.‬
‫פגשתי אותם רק פעם אחת.‬
‫אם אני נרגש מדי, מושקע מדי, מוטה מדי,‬
‫אז החיבור שלי לצד השני משתבש.‬
‫אז אני מקווה מאוד לבהירות.‬
‫כל דבר, כל פיסת מידע שאני לא יודע תעזור.‬
‫יש לי הרבה שאלות לגבי מה שקרה,‬
‫ואני יודע שרק לאנשים בניו אורלינס‬ ‫יכולה להיות תשובה.‬
‫איך את מרגישה לקראת הפגישה עם משפחתך?‬
‫אני בסדר. אני נרגשת.‬ ‫אני בטוחה שזה יהיה בסדר.‬
‫גיליתי את אחיי הביולוגיים‬
‫לפני שנתיים בלבד באמצעות בדיקת DNA.‬
‫דיברתי איתם במשך שעות בטלפון‬
‫והם הסבירו לי מה קרה,‬
‫ואיך אמי מסרה אותי.‬
‫הם לא ידעו את כל הפרטים לשאלות איך ולמה.‬
‫הם חיפשו אותי כל הזמן הזה,‬ ‫ולא היה לי מושג.‬
‫זה היה מציף מאוד.‬
‫- אגם פונצ'ארטריין -‬
‫אלוהים.‬ ‫-שלום.‬
‫היא זו שנוהגת!‬
‫בסדר, בזהירות.‬ ‫-אלוהים.‬
‫והציפורניים שלה צבועות בסגול!‬
‫היי, תראי אותך.‬
‫איך הולך?‬
‫אני מבוגרת מתרזה בחמש שנים.‬
‫היא אחותי הקטנה.‬
‫אני מחפשת את אחותי מ-1969.‬
‫היו רגעים שחשבתי בהם, "טוב, איפה להתחיל?"‬
‫אבל תמיד הרגשתי‬ ‫שהיא לא במקום שהיא אמורה להיות בו.‬
‫ואני יודעת שאימא שם למעלה, אומרת לי,‬
‫"תמשיכי לחפש".‬
‫לא רק שאמי ודודתי מרי נראות אותו דבר,‬
‫הן מתלבשות אותו דבר‬
‫ויש להן את אותן מחוות גוף.‬
‫זה די מטורף.‬ ‫-מה קורה כאן, חבר'ה?‬
‫ג'ורג', ספר לנו מה קורה.‬
‫מה שהיינו עושים פעם היה לקחת רשתות וכל זה,‬
‫והולכים לתפוס סרטנים ו…‬
‫אין מצב. אלוהים.‬ ‫-כן, זה אזור באיו סנט ג'ון. ‬
‫חוף האגם.‬
‫גדלנו עניים מאוד,‬
‫אבל על אף שאלו היו זמנים קשים,‬ ‫אמי הייתה אדם נפלא.‬
‫היא וידאה שתמיד נקבל אהבה.‬
‫אז אני רוצה לקחת את טיילר ואת תרזה‬ ‫לציד סרטנים,‬
‫כי אני רוצה שהם יחוו את מה שעשינו כמשפחה.‬
‫אני רוצה שיהיה לה חיבור לאימא שלנו.‬
‫הסבתא הכי נהדרת שאפשר היה לבקש.‬ ‫-כן, אני יודע.‬
‫הלוואי שהכרתי אותה.‬
‫היא כאן ברוחה.‬ ‫-בהחלט.‬
‫מה שאני צריך שתעשה…‬ ‫-בטח.‬
‫כדי להתחיל, זה לקשור את הרשת הזאת.‬ ‫-בסדר.‬
‫אביא לך כפפות.‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה לוקח שלושה צווארי תרנגולות,‬
‫קושר אותם כמו שקושרים נעל.‬ ‫תקשור חזק כי הסרטנים מצליחים.‬
‫הבנתי. אז קושרים אותם לחוט.‬
‫כל מה שצריך לעשות זה להניח את הרשתות,‬
‫ואז לחזור לקחת אותן.‬
‫אלוהים.‬ ‫-זה כל מה שצריך כדי להשיג ארוחת ערב.‬
‫זה היה קצת…‬ ‫-מושלם.‬
‫סבתא תמיד חיכתה לכך שנבוא לכאן,‬
‫והיא הייתה נשארת ערה כל הלילה‬ ‫כדי לטגן עוף, להכין סלט תפוחי אדמה,‬
‫והיינו יושבים כאן כל היום.‬
‫אז אלו היו רגעים טובים.‬ ‫-וואו.‬
‫היא עשתה הרבה כדי להעניק לנו ילדות טובה.‬
‫מכל התיאורים של סבתי,‬
‫משעשעת, אוהבת לבלות.‬
‫היא העריכה דברים פשוטים, המשפחה שלה‬
‫הייתה חשובה לה.‬ ‫היא לא נזקקה להרבה כדי להיות מאושרת.‬
‫אני מרגיש בר מזל לדעת שמוצאי מאנשים טובים.‬
‫זה גורם לי להעריך את עצמי‬ ‫בצורה עמוקה יותר.‬
‫תעלה את הרשת אם תוכל.‬
‫נראה מה יש בפנים.‬ ‫-בסדר. נמשוך ממש מהר.‬
‫הם תפסו משהו?‬
‫תפסו משהו?‬ ‫-אני עדיין לא יודעת.‬
‫תמשוך.‬
‫בסדר. מושך.‬
‫תראה מה תפסת.‬ ‫-היי, יש לנו סרטנים!‬
‫זה אמור להספיק להיום.‬ ‫-זהו זה.‬
‫זה מספיק.‬ ‫-נוכל לאכול במשך שבועות.‬
‫וואו, זה כל כך מורכב.‬
‫זה מדהים.‬ ‫-כן, טוב…‬
‫זה יום מיוחד.‬
‫אני יודעת. זה נפלא. כל כך נפלא.‬ ‫-אלוהים.‬
‫הנה השפריץ!‬
‫בסדר.‬ ‫-תראו את זה!‬
‫אני אוהבת אותך מאוד.‬ ‫-ואני אותך. זה כל כך נפלא.‬
‫נכון. ותראי את הרוח.‬ ‫-כל כך נפלא. אני יודעת, ואין גשם.‬
‫אבל דבר אחד בנוגע לאימא שלך, לאימא שלנו…‬
‫כן, נכון.‬
‫היא עבדה‬
‫קשה מאוד כדי שנוכל להשתתף במצעדים,‬
‫כל מה שעשינו.‬ ‫-כן.‬
‫הייתה בושה עמוקה.‬
‫אימא עברה התמוטטות עצבים‬
‫אחרי שהיא מסרה אותך לסטלה.‬
‫את זה גיליתי מאוחר יותר.‬
‫באותה עת הייתי צעירה מדי,‬ ‫וכמובן שהם לא סיפרו לנו דבר.‬
‫לך ולמרי יש בטח זיכרונות נפלאים‬
‫ממה שעשיתם פה.‬
‫הלוואי שיכולתי להיות גם.‬ ‫אנחנו כאן עכשיו, זה מה שחשוב.‬
‫ראיתי שקשה לאמי מאוד.‬
‫היו יכולים להיות לה חיים אחרים,‬
‫והפושעת הזאת גזלה אותם ממנה.‬
‫קשה להתרכז בעיבוד כל המידע שעולה‬
‫עם כל מה שקורה מסביב.‬
‫אני רואה שאמי מתרגשת מאוד‬ ‫כשהיא בחברתם של מרי וג'ורג'.‬
‫אני מבין שזה לא הזמן הנכון‬
‫לבצע קריאה, אבל אני מקווה להזדמנות כזאת‬
‫בימים הקרובים, כשנהיה רק שנינו.‬
‫היא באמת הייתה אדם מיוחד.‬
‫כן, אני בטוחה.‬ ‫-ואת דומה לה מאוד.‬
‫כן, נכון!‬ ‫-תודה. לכבוד לי.‬
‫הדבר הקשה ביותר בכל זה הוא‬ ‫הכעס העמוק שאני חשה‬
‫על כך שהזמן הזה נגזל ממני.‬
‫אני לא יודעת,‬ ‫חשבתי על זה במיליון דרכים שונות.‬
‫זה מעין עינוי במובן מסוים.‬
‫כשהם תיארו את הילדות שלהם,‬
‫וכשהם סיפרו כמה נפלאה אימא שלנו הייתה,‬
‫ואיזו אם נהדרת היא הייתה,‬
‫וכמה משעשעת,‬ ‫ואיך הייתה מוציאה אותם מבית הספר‬
‫כדי ללכת לצוד סרטנים ולבלות יום כיף יחד.‬
‫ובסוף היום הם היו חוזרים הביתה‬ ‫ומבשלים את הסרטנים יחד.‬
‫בילו יום כיף יחד. אני מקנאה.‬
‫סטלה לא עשתה כלום מכל זה.‬
‫היא אף פעם לא אמרה לי שהיא אוהבת אותי,‬ ‫אפילו לא פעם אחת.‬
‫האחים שלי לא היו עשירים, הם חיו בשיכונים.‬
‫אבל האהבה שלהם לאמי, אין לכך מחיר.‬
‫והם גדלו להיות אנשים נהדרים.‬
‫אז זה מוכיח שאפשר להיות עניים,‬ ‫וכל עוד אוהבים אותך,‬
‫אם יש לך אהבה בבית, יש לך הכול.‬
‫נזכרתי במשהו שקרה, וכנראה שהנחתי לזה‬
‫ושכחתי מזה.‬
‫כשהייתי בת 19 או 20,‬
‫מישהו יצר איתי קשר ואמר,‬
‫"סטלה התקשרה אליי מבית הסוהר‬ ‫והיא אמרה שהיא לא אימא שלך.‬
‫אני רק רוצה שתדעי‬ ‫ואת יכולה לעשות בזה כרצונך".‬
‫ולא האמנתי לה,‬ ‫כי היא סיפרה כל כך הרבה שקרים,‬
‫וזה לא עלה בדעתי אפילו.‬
‫אבל הלוואי… אני כל כך כועסת על עצמי.‬
‫הלוואי שהקשבתי‬
‫כי כך הייתי זוכה לפגוש את אמי לפחות.‬ ‫כך זה היה עם סטלה.‬
‫היא שיקרה שוב ושוב.‬
‫אז לא האמנתי לה. ואני אקח את זה איתי לקבר.‬
‫תמיד אכעס על עצמי בגלל זה.‬
‫היום הראשון בניו אורלינס‬ ‫ואנחנו לא יודעים יותר‬
‫על איך ולמה אמי מצאה את עצמה‬ ‫עם סטלה, רוצחת.‬
‫אבל שמענו איזו אם אוהבת‬ ‫הייתה סבתי הביולוגית,‬
‫וזה מבלבל.‬
‫אם היא הייתה כל כך מסורה לילדיה,‬ ‫למה היא מסרה את אימא שלי?‬
‫זה לא הגיוני, ואני רוצה מאוד‬ ‫למצוא את התשובה בשביל אמי,‬
‫כי אני יודע שזה קורע אותה מבפנים.‬
‫אני מקווה לקרב אותה כמה שיותר‬ ‫לתחושה של סגירת מעגל.‬
‫בהתחשב בכך שחיי מוגדרים‬ ‫ברגעים שבהם אני רוצה לתת לאנשים‬
‫תחושה של סגירת מעגל ושלווה.‬
‫זה מוזר קצת, מסובך היום יותר מבדרך כלל.‬
‫באיזה מובן?‬
‫הרבה התייחסות לחוסר בהירות מנטלי.‬
‫אני מרגיש קצת… זה מעורפל.‬
‫- לוס אנג'לס, קליפורניה -‬
‫הנה זה.‬
‫כן.‬
‫אנרגיה מוזרה נוספת. זה מוזר.‬ ‫-כן.‬
‫מקומות כאלו מקשים לפעמים על החיבור.‬
‫אם זה מקום שהרבה אנשים מבקרים בו.‬
‫כן, כי הם משאירים אנרגיה.‬
‫כן, כולם פשוט… כן, זה כמו ספוג.‬
‫למען האמת, דומה יותר לחומר ניקוי לשירותים.‬
‫אני שמחה שאת איתי‬ ‫ושאנחנו עושות את זה יחד.‬
‫אני יודעת, כן.‬ ‫-כן.‬
‫שלום! מה נשמע?‬ ‫-היי!‬
‫הרשי לי ללחוץ את ידך.‬ ‫-אפשר?‬
‫אלוהים. אני לורן. כל כך טוב לפגוש אותך.‬
‫איפה אתן רוצות שאשב?‬ ‫-שב שם. אני אקרב את זה.‬
‫כן, זה טוב.‬ ‫-כן.‬
‫המחברת שלי איתי.‬ ‫-בסדר.‬
‫המחברת המועילה שלי.‬ ‫-בסדר.‬
‫כל מי שפגשתן, הכרתן,‬ ‫ולפעמים גם בתוך המשפחה,‬
‫יכולים לעלות אנשים שמעולם לא פגשתן.‬
‫אל תחשוף את הכביסה המלוכלכת של משפחתי.‬ ‫-אשתדל.‬
‫עם כל זאת, יש לנו חפצים בשבילי?‬
‫כן, יש לנו כמה.‬
‫יש לנו את שני אלו.‬
‫בסדר, נהדר.‬
‫אניח את זה כאן, אם זה בסדר. נהדר.‬
‫הדבר היפה הזה.‬ ‫-מקסים. זה…‬
‫כמה תכשיטים.‬ ‫-אני אוהב את זה! אלוהים!‬
‫אוקיי.‬
‫כמה מוזר.‬
‫אוקיי.‬
‫הנה. אקח את זה.‬
‫ננסה להתחבר לזה.‬
‫הנה.‬
‫אני מסתכלת כאילו יש לי אפשרות להבין.‬ ‫-אני יודעת. אני קוראת.‬
‫אני אמליל את זה. "מה קורה כאן?"‬
‫מעניין מאוד.‬
‫זה נראה שונה.‬
‫בסדר. הם מדגישים נקבה, לא זכר.‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה מוזר קצת. היא מעלה…‬ ‫הדרך היחידה שלי לתאר את זה‬
‫היא הסלמה. המצב מסלים בצורה כלשהי.‬
‫אני מנסה להשיג עוד פרטים‬ ‫כי אין ספק שזו פטירה מוזרה.‬
‫ראיתי דרכי פטירה שונות רבות של אנשים,‬
‫וזה נראה מוזר מאוד.‬ ‫-כן.‬
‫יש כאן דברים מעניינים.‬
‫זו לא קריאה רגילה, מבחינתי כמדיום.‬
‫אחד הדברים שעלו בי בדרך לכאן,‬
‫הרגשתי שהמחשבה שלי מעורפלת.‬
‫זה הגיוני.‬
‫אז אם מישהו שיכור, או מרגיש…‬
‫הרגשתי סחרחר בדרך. כך אני יכול לתאר.‬
‫ללא בהירות מחשבתית.‬
‫כן, זה מהדהד. בהחלט.‬ ‫-נכון.‬
‫אוקיי.‬
‫אני רואה מים פורצים, כמו במזרקה. לא יודע.‬
‫אני תוהה אם היו מזרקות בסביבה‬ ‫בצורה כלשהי, או משהו… אני לא יודע.‬
‫בעת מותו של האדם הזה,‬
‫יש תחושה של מעין…‬
‫אני לא… אני מרגיש מרוחק מאנשים מסוימים.‬
‫יש מסביבה אנשים שהיא לא הכירה היטב.‬
‫זאת התחושה שעולה בצורה ברורה מאוד.‬
‫בכל הכנות.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני בטוח שיש תחושה שמישהו נמצא לידי‬
‫שאני לא מכיר טוב.‬
‫כשמישהו… גם אם אדם צעיר מת מסרטן,‬
‫אנשים יכולים לרוב להיות לצדו,‬
‫והם נפרדים ממנו וכאלו.‬ ‫-מצפים לזה.‬
‫אני לא חש בזה כאן, במובן המסורתי.‬
‫אז התחושה היא‬ ‫כאילו לוקחים אותי, גונבים אותי,‬
‫כאילו, "חיי נלקחים ממני".‬
‫אני כאן ואז אני לא…‬ ‫-זה הגיוני מאוד.‬
‫כן.‬ ‫-כך זה עולה.‬
‫זה מעניין כי סמוך לפטירה,‬
‫ואני לא יודע למה,‬ ‫אבל יש דגש על תחושה של חגיגה.‬
‫אז יש דיכוטומיה אפלה מאוד בין מישהו שמת,‬
‫אבל תחושה של חגיגה בעת ובעונה אחת,‬ ‫של אנשים שמבלים.‬
‫אני מרגיש שמחה, התרגשות.‬
‫אתן יודעות, זה כל כך מרגיז.‬
‫אני כל הזמן קולט התייחסויות למוזיקה‬ ‫ואנחנו בבר.‬
‫לפעמים זה משפיע, אבל יש בזה יותר.‬
‫כן.‬ ‫-האווירה פשוט לא תואמת למוות.‬
‫הייתה מוזיקה ברקע.‬
‫זה הגיוני.‬ ‫-זה היה פתאומי.‬
‫מוזיקה הייתה הקטע שלה.‬
‫היא אהבה מוזיקת קאנטרי.‬ ‫-כן.‬
‫היא אהבה לקום לרקוד, לשיר.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫זה מוזר. הנה.‬
‫יש שמות ב-ק' שקשורים אליה?‬
‫יש צליל חזק של ק'.‬
‫איך קראו לה?‬
‫קריסי.‬ ‫-הבנתי.‬
‫אז מי היה האדם הזה עבורכם?‬
‫היא הייתה אחותנו באחווה.‬ ‫בגלל זה הצעיף וכל השאר.‬
‫לא הבנתי אפילו מה זה.‬
‫זה מה שנותנים לאנשים בסיום הלימודים?‬
‫לא למדתי במכללה, אז אני לא יודע.‬ ‫-כן, אז…‬
‫למדנו באותה מכללה לעסקים.‬ ‫זה היה הצעיף שלנו.‬
‫זה עיטור ליום סיום הלימודים.‬ ‫-בסדר.‬
‫ואנחנו מופיעים איתם‬ ‫בצילום האחרון שלנו איתה.‬
‫כן.‬ ‫-אני אוהב את זה.‬
‫היא הייתה בחורה כל כך מגניבה.‬ ‫-כן.‬
‫חברה מדהימה, אנרגיה של שמחה.‬
‫כיפית אבל כנה, גם כשלא רצית בזה.‬
‫כן.‬ ‫-אדם שנפלא להיות בחברתו.‬
‫זה מגניב. ומיוחד.‬ ‫-כן.‬
‫מוזר. יש משהו עם ספר.‬
‫זה סמל מעניין.‬
‫אתן יודעות אם יש משמעות‬ ‫לראשון בחודש בצורה כלשהי?‬
‫נראה שהיא עומדת לזכות באיזה כבוד,‬
‫ואני רואה משהו שנראה כמו לוח,‬
‫אני מנסה לחשוב איך לנסח את זה.‬
‫חקוק באבן היא הדרך היחידה שלי‬ ‫לתאר את זה. התחושה היא שזה…‬
‫חייב להיות… תזכרו שאמרתי את זה,‬
‫מישהו שקל לשתול עץ לזכרה‬
‫או עומד לשתול עץ, וזה עניין גדול.‬
‫יש טקס, אני רואה שחופרים באדמה, כל העניין.‬
‫זה לא תואם למה שאתן יודעות?‬
‫זה תואם מאוד. סליחה.‬ ‫-זה תואם? בסדר.‬
‫מה שזה לא יהיה, יש בכך תחושה של גאווה.‬
‫זכייה בכבוד כלשהו.‬
‫אני מקבל עוד תחושה, זה עושה לי צמרמורת.‬
‫כי אני רואה… יש המון אנשים שרצים משם.‬
‫אבל אני חושב שיש הרבה פחד,‬ ‫מסיבה כלשהי, מעבר למה שקרה כאן.‬
‫בכל הנוגע לטיפול רפואי‬ ‫או סיוע רפואי כלשהו,‬
‫הם מסמנים את זה באיקס גדול.‬
‫בכל פעם שהם עושים את זה,‬ ‫זה מעיד על עיכוב כלשהו‬
‫בהבנת חומרת המצב.‬
‫זה קשור למועד ההגעה של המשטרה.‬ ‫-ב-100 אחוז. כן.‬
‫היה עיכוב, ללא ספק.‬
‫בסדר, אני ממשיך.‬
‫קשה קצת להסביר את זה,‬
‫אבל הסמליות שעולה זה כאילו…‬
‫אני יורד מלמעלה למטה.‬
‫התחושה היא שאני גבוה ואז אני נמוך.‬
‫גופנית.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬ ‫-זה הגיוני לגמרי.‬
‫בסדר. יופי.‬ ‫-כן.‬
‫יש משהו חזק שעולה,‬
‫מעין הדהוד של צליל.‬
‫ואני יודע שזה מוזר אבל יש עניין של קול…‬
‫אני חש שאני לא יכול להבין מאיפה זה מגיע.‬
‫זאת הדרך היחידה לתאר את זה.‬ ‫-כן.‬
‫וזה עולה…‬
‫אני מרגיש שאני לא יודע לאן להסתכל.‬
‫זה ממש כאילו אני…‬
‫יש כאן הרבה.‬ ‫-כן.‬
‫אז, מה קרה?‬
‫זה היה מופע מוזיקלי.‬
‫והיה אירוע ירי המוני.‬
‫אז כל מה שאמרת נשמע הגיוני.‬ ‫-כן.‬
‫שלום, כולם. אנחנו ממשיכים לסקר‬ ‫את הירי המחריד בלאס וגאס.‬
‫המקרה הקטלני ביותר בהיסטוריה האמריקאית.‬
‫אדם פתח באש אתמול בלילה,‬
‫מעט אחרי השעה עשר, זמן מקומי,‬
‫מהקומה ה-32‬
‫של מלון "מאנדליי ביי" בלאס וגאס,‬ ‫גל אחרי גל של צרורות ירי.‬
‫היו שם הרבה אנשים מבולבלים, רצים.‬
‫שוטר, "מאנדליי ביי" בחצי הגובה.‬
‫אני רואה את הירי מגיע מ"מאנדליי ביי",‬ ‫בחצי הגובה.‬
‫היה עיכוב בזמן התגובה.‬ ‫-עד ש…‬
‫תתרחקו מכאן! יריות מגיעות משם.‬ ‫לכו לכיוון ההוא!‬
‫קדימה, מכאן!‬
‫שישים ואחד איש נהרגו‬ ‫אבל אני חושבת שכ-500 נפצעו.‬
‫יש כמה אנדרטאות במקומות שונים.‬
‫אבל אין ספק שהלוח שייך להנצחה.‬ ‫-זה מה שעולה.‬
‫אנשים נהנו מהמופע‬
‫והשאירו את כל זה מאחור כשהתפזרו לכל עבר.‬
‫עכשיו הכול שקט בגלל האירוע הטרגי.‬
‫יש לכן שאלות כלשהן בנוגע לאישה הזאת?‬
‫האם את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫האם היית בסדר בסוף? אני לא יודעת.‬ ‫-כן.‬
‫מבין?‬ ‫-כמובן.‬
‫אני יכול להגיד שהיא עולה בתחושה‬
‫שזה קרה מהר מאוד.‬
‫היא משדרת תחושה של קבלה ושל שלווה.‬
‫אבל חשוב להדגיש כמה שמחה היא משדרת.‬
‫תחושה עמוקה מאוד של שלווה.‬ ‫-זה מדהים.‬
‫אבל, זה לא…‬ ‫-זה מנחם.‬
‫אני גם מבין שזה לא מוחק את מה שקרה.‬
‫כן.‬ ‫-אז תודה ששיתפתן.‬
‫אני יודע שקשה לדבר על זה אפילו.‬
‫ההקשר מסביר למה התחושה הייתה מוזרה כל כך,‬
‫כי זה לא מצב רגיל.‬
‫אני מקווה שזה גם יעורר מודעות‬ ‫בכל הנוגע לאלימות בנשק.‬
‫אני גם מקווה.‬ ‫-כי…‬
‫אני תמיד מסביר שהם לא רוצים‬ ‫שמותם יגדיר את חייהם.‬
‫האופן שבו היא נהרגה, יש בו גם הזדמנות‬
‫למודעות לדברים גדולים יותר.‬
‫זה יעזור לאנשים רבים.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה רבה לך.‬ ‫-כמובן.‬
‫לפני שתלך, תוכל לגלות לנו‬ ‫מה יהיו מספרי הלוטו בשבוע הבא?‬
‫הם מופיעים בסוף המחברת.‬ ‫-באמת?‬
‫אם אראה לכן…‬ ‫-תשאיר אותה כאן. אל תגיד בקול.‬
‫אצטרך להעלות אתכן.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫כן, בדיוק.‬
‫אם תרצו לשתות, יש אפשרויות.‬ ‫-אולי.‬
‫תשמרו על עצמכן. ביי.‬ ‫-שיהיה לך יום מדהים. ביי.‬
‫אני חושבת שהיה נחמד לקבל את האישור‬
‫לכך שהיא עדיין קורנת.‬
‫היא עדיין רוקדת לה.‬
‫זה מה שבאמת רציתי לשמוע.‬ ‫-כן.‬
‫היא הייתה אחות באחווה‬
‫שנהרגה בפיגוע בלאס וגאס.‬
‫בדרך לכאן, עלתה בי תחושה של שכרות.‬
‫ואנשים שתו שם הרבה.‬ ‫-כי אמרת…‬
‫כן, אמרת שהחשיבה שלך מעורפלת,‬
‫ולא היית בטוח.‬ ‫-כן.‬
‫כשישבתי שם, ידעתי שהיא שתתה.‬
‫אז היא העבירה לך את התחושה.‬
‫איך היה להיות שם.‬ ‫-להיות שם, באותו רגע.‬
‫- עמק סנטה קלריטה, קליפורניה -‬
‫מרתק אותי הרעיון‬
‫לזרז בדרך כלשהי‬ ‫את מה שאני עושה על בסיס יומי.‬
‫בעבודה שלי, אני משרבט.‬
‫כך אני מתחבר.‬
‫אם יהיה לי מקום להתרכז בו לפני קריאה,‬
‫זה עשוי לעזור לי‬ ‫לקבל התרשמויות ברורות יותר,‬
‫אז כמובן שאנסה.‬
‫אז בניתי עם אבי פסיכומנטום קטן.‬
‫כן. בוא נראה מה יש לנו כאן.‬
‫זה קורם עור וגידים.‬
‫מה זה?‬
‫כל כך גברי. כל הטסטוסטרון הזה.‬
‫הפסיכומנטום מבוסס על תהליך קדום‬
‫של תקשור עם כוחות גבוהים יותר,‬
‫מאז ימי יוון הקדומה, ערי מתים.‬
‫מקומות שאנשים הלכו אליהם להתאבל,‬
‫ולנסות להתחבר ליקיריהם שנפטרו.‬
‫הרעיון הוא להיכנס לחלל כלשהו.‬
‫בעבר זה היה בדרך כלל‬ ‫מתחת לפני הקרקע, במערות,‬
‫ולשבת בחושך.‬
‫זה אפשר להם לחוות דברים,‬
‫לראות דברים ולחוש דברים שונים מבדרך כלל.‬
‫הפסיכומנטום מחקה זאת בצורה מודרנית יותר.‬
‫- תא פסיכומנטום -‬
‫התהליך הוא להיכנס לתוך החדר‬ ‫ולשהות בו כ-45 דקות עד שעה‬
‫כשמביטים בראי.‬
‫הראי ממוקם כך שהוא לא מחזיר לך‬
‫את הבבואה שלך.‬
‫רוב האנשים מדווחים על התרשמויות.‬
‫לפעמים יש צבעים, לפעמים יש סמלים.‬
‫מעניין יותר שאנשים רואים לפעמים פרצופים‬
‫ודמויות מלאות של אנשים שהם הכירו בעבר,‬
‫ולפעמים של אנשים שהם לא הכירו.‬
‫אז כמדיום, זה כמו מעבר טבעי,‬
‫להיכנס לחלל הזה ולנסות לראות מה יעלה,‬
‫ואם זה שונה ממה שאדם רגיל יחווה.‬
‫ב-10-15 הדקות הראשונות,‬
‫לא חשתי הרבה, מבפנים או מבחוץ.‬
‫לא ראיתי דבר.‬
‫ואז, ככל שהזמן עבר, זה נעשה מציף קצת.‬
‫חשתי שמישהו נוגע בכתף שלי.‬
‫ראיתי יד בראי.‬
‫עלתה תמונה של גברת עם שומה‬ ‫באזור השפה העליונה שלה.‬
‫מוזר.‬
‫עלתה התייחסות ליוון. ראיתי כאילו,‬
‫את המילה "יוון" באותיות לבנות.‬
‫חשתי בנוכחות של דמות סב,‬
‫ראיתי אדם עם שיער חום ארוך יותר.‬
‫צעיר או זקן?‬ ‫-צעיר. אדם צעיר.‬
‫חי, לא מת.‬
‫זה היה מוזר. ציפיתי לראות אנשים מתים.‬
‫ראיתי אנשים חיים.‬
‫בקריאות, אני מתחבר‬ ‫גם לאנשים חיים וגם למתים.‬
‫וכמדיום, אני מדבר עם אנשים שמתו.‬
‫אבל בדרך כלל, המסרים קשורים לחיים.‬
‫אנשים שעדיין כאן.‬
‫ובאמצעות תהליך התקשור עם הצד השני,‬
‫אני יכול לקבל מידע‬ ‫לגבי אנשים שעדיין נמצאים כאן.‬
‫איכות חייהם, מה הם עושים,‬
‫מה הם עשו, קשיים שהם מתמודדים איתם בהווה.‬
‫גם המסרים האלו משמעותיים.‬
‫זה לא תמיד חייב להגיע מהצד השני.‬
‫זאת הייתה חוויה. הכי קרוב לחוויית סמים‬
‫שתהיה לי בחיים,‬
‫למען האמת, כי אני די רגיל.‬
‫אבל למדתי שהפסיכומנטום‬ ‫יכול לעורר חזיונות פנימיים.‬
‫זה ממש לא מה שציפיתי לו.‬
‫ציפיתי שכל דבר משמעותי שאראה‬
‫יופיע בראי שמולי,‬
‫אבל נדמה שמדובר בדרך‬ ‫להכניס אדם למצב מנטלי מסוים‬
‫שמאפשר לו לקלוט יותר.‬
‫- וניס ביץ', קליפורניה -‬
‫שלום!‬ ‫-שלום. טוב לראות אותך! כן.‬
‫אני טיילר. מה שלומך?‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-נפלא להכיר אותך.‬
‫יופי.‬ ‫-תודה על האירוח. משגע כאן.‬
‫תודה שהזמנת אותנו.‬ ‫-בהחלט.‬
‫תודה לאל שזה לא חלום יותר.‬ ‫-אני יודע.‬
‫שאני יושב איתך לקריאה‬ ‫כי ראיתי אותך בחלום, קורא.‬
‫מדהים. זו תחושה מוקדמת.‬
‫זה נועד להיות.‬ ‫-כן.‬
‫אני רוצה לספר לכם משהו.‬ ‫אתמול בלילה, בדקתי חדר‬
‫שאני עושה בו מדיטציה ומתחבר.‬
‫בסדר.‬ ‫-ולא ידעתי שאפגוש אותך היום.‬
‫אבל ראיתי התייחסות לגבר יווני,‬
‫וראיתי שיער חום ארוך ושופע.‬
‫אתה רציני?‬ ‫-כן.‬
‫אין ספק שזה נועד לקרות.‬
‫מצמרר אותי לדבר על זה אפילו.‬
‫אני נרגש מאוד.‬
‫עולים כבר הרבה דברים אז אנסה להבין את זה.‬
‫השאלה שלי היא ‬ ‫אם מדובר במישהו שכולכם מכירים‬
‫או באנשים נפרדים?‬
‫אני מכיר את האנשים שלהן, אבל הן בנפרד.‬ ‫-בסדר.‬
‫הן לא מכירות.‬ ‫-הבנתי.‬
‫המפיק אמר שאוכל להביא רק אדם אחד,‬
‫ואמרתי שאיני יכול לבחור.‬
‫"לא אוכל לעשות זאת לחברתי‬ ‫כי סיפרתי לה כבר.‬
‫אני לא יכול להביא מישהי נוספת."‬
‫אמרתי, "זה חשוב מאוד".‬
‫למחרת, המפיק התקשר ואמר,‬
‫"בסדר, אתה יכול להביא אורחת נוספת".‬
‫טוב, זה עוזר.‬ ‫כך אוכל לנסות להפריד בין הדברים.‬
‫יש לנו חפצים?‬ ‫-כן.‬
‫מגניב. אפשר להניח אותם על השולחן.‬
‫מושלם. אשים את זה שם.‬
‫אקח את זה קודם, אם זה בסדר.‬
‫את זה? בסדר.‬
‫כן. ונראה מה יעלה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אוקיי.‬
‫יש לך חיבור כלשהו למרץ?‬
‫יום הולדת?‬ ‫-יום הולדתי במרץ.‬
‫טוב, מגניב. אקראי. בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫אני מבין.‬
‫אתה מכיר מישהו בשם קריסטוס?‬
‫קריסטוס? כן.‬ ‫-כן? מי זה?‬
‫אבא שלי.‬
‫אבא שלך?‬ ‫-אלוהים, זה כל כך מוזר.‬
‫כן, אני יודע. זה מצמרר.‬ ‫-השיחה הזאת ממש מוזרה.‬
‫מעניין מאוד. בסדר, אמשיך כאן. בסדר.‬
‫בסדר. עולה דמות אימהית כלשהי‬
‫שאינך קשורה אליך אלא לאחת משתיכן.‬
‫משהו שנראה כמו הדמות האימהית‬ ‫הכי גדולה שיש, כך אני יכול לתאר את זה.‬
‫לא ברור למה זה עולה כל כך חזק,‬ ‫אבל אני חש צורך להדגיש.‬
‫אוקיי.‬
‫למישהו מכם יש קשר משפחתי כלשהו לניו יורק?‬
‫אמרת ניו יורק?‬ ‫-ניו יורק.‬
‫לא ניו יורק סיטי.‬
‫נכון. כן. מדינת ניו יורק.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה עולה בצורה מעניינת מאוד.‬
‫היא מתייחסת לכמה נשים שקשורות אליה.‬
‫כשזה קורה, זה בדרך כלל מעיד‬ ‫על מישהי שיש לה כמה בנות,‬
‫אם יש שתיים-שלוש בנות במשפחה,‬
‫בעיקרון, הרבה… אני רואה הרבה אסטרוגן.‬
‫נכון.‬ ‫-דמויות נשיות חזקות.‬
‫את יודעת אם היו לה ילדים?‬ ‫-כן.‬
‫את יודעת אם היו לה בנות?‬ ‫-כן.‬
‫הכול טוב. אמורות להיות לפחות…‬ ‫אני חוזר לשתיים או שלוש.‬
‫את יודעת כמה? שתיים?‬ ‫-כן.‬
‫יש אחת שהיא ילדה.‬ ‫-הבנתי.‬
‫ואחת שהיא אימצה.‬
‫אני אוהב את זה. הבנתי.‬
‫מוזר.‬
‫היא משדרת תחושה של השלמה עם אורך חייה.‬
‫אבל קרה משהו מעניין.‬
‫יש אנשים שהיו‬ ‫רחוקים ממנה גאוגרפית בעת מותה,‬
‫אז הם רק קיבלו את הבשורה על מותה.‬ ‫-מה?‬
‫אלוהים.‬ ‫-זה מוזר,‬
‫כי היא, "זה בסדר, זה לא סיפור".‬
‫אני מקבל תחושה של עובדתיות.‬
‫כאילו, "זה בסדר,‬ ‫אני לא צריכה שיהיו שם אנשים".‬
‫זה נכון. זה נכון בהחלט.‬ ‫-אז זה משהו ש…‬
‫אנסה להבין מה זה,‬
‫כי היא מעלה מצב שבו היא מתה,‬
‫אבל מישהו לא יכול להיות שם.‬
‫אז איפה היית ואיפה היא הייתה בעת מותה?‬
‫בניי, צרפת.‬
‫בסדר, אז הייתן יחד?‬
‫היינו יחד.‬ ‫-הבנתי.‬
‫כשמדובר בילדות שלה, שתי הבנות,‬ ‫מישהי לא הייתה שם?‬
‫לא הצליחה להגיע?‬
‫אף אחד מהילדים שלה לא היה שם.‬ ‫-אף אחד.‬
‫אבל לבקשתה.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. יש את זה.‬
‫זה מוזר.‬
‫זה יישמע מוזר,‬
‫אבל יש איזשהו חיבור…‬
‫אני קולט תחושה של פרסום.‬
‫בכל פעם שעולה תחושה כזאת,‬
‫זה מעיד בדרך כלל על מישהו ידוע‬ ‫או מישהו שמקושר לידוענים,‬
‫או מקושר לדמות היסטורית כלשהי,‬
‫או… את מבינה למה הכוונה?‬
‫אתה פוגע בול.‬ ‫-בסדר.‬
‫אנחנו מדברים על חיים גדולים.‬ ‫-כן.‬
‫כך זה עולה. תחושה מלכותית, הייתי אומר.‬
‫זו מילה טובה.‬
‫מלכותי.‬ ‫-בן משפחה כלשהו. אקח את זה הלאה.‬
‫אני חושב שהיא פגשה מלוכה או הכירה מלוכה,‬
‫משהו מעין זה עולה.‬
‫כי לא מדובר בתחושה‬ ‫של מישהו ידוע מהטלוויזיה.‬
‫אני מדבר על מכובדים. אנשים בעלי מעמד.‬
‫זה מה שעולה. יש התייחסות מעניינת,‬
‫ואולי זה לא יתחבר כרגע,‬ ‫אבל מישהי בשם רות'.‬
‫השם רות' מוכר לך?‬ ‫-כן.‬
‫את יודעת מיהי רות'?‬ ‫-כן.‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫כן, אז עליי להדגיש את רות', זה מה שעולה.‬
‫גברת מעניינת מאוד.‬
‫היא משדרת עוצמה חזקה.‬
‫ואני רוצה שתדעי את זה.‬ ‫-התייחסו אליה כך בעבר.‬
‫אני מאמין בזה. כן.‬ ‫-כן, היא הייתה ידועה בכך.‬
‫אז אני סקרן לדעת מיהי אימא.‬
‫בסדר. היא הייתה כמו אמי,‬ ‫סבתי, החברה הכי טובה שלי,‬
‫ולמדתי כל כך הרבה.‬
‫אתה צעיר מאוד.‬ ‫-כן.‬
‫אז אולי לא תכיר.‬
‫אבל זה… זאת היא.‬ ‫-מה?‬
‫כן.‬ ‫-מה?‬
‫את צוחקת עליי?‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬