NETFLIXOVA SERIJA
Ovo je mjesto zločina.
Primaš li išta ovdje?
Da.
Preplavilo me.
Majka žrtve je ožalošćena.
Na strašan je način izgubila sina.
Zaslužuje doznati što se dogodilo.
Ja joj želim objasniti i pojasniti što mogu.
Tako da joj rane lakše zacijele.
Jasno mi je da ga je auto udario i pobjegao.
Ne bih rekao da je ubijen drugdje i ovamo dovezen. Nije to.
RUSKI RULET
Kao da će me obuzeti panični napadaj.
Kraj mene su prolazila vozila.
Kao da sam se vratio u trenutak njegove smrti.
Da.
Je li možda slušao glazbu?
Osjećam distrakciju. Tako bih to opisao.
-Aha. -Morat ću pitati mamu.
Je li obično slušao glazbu dok je hodao.
Siguran sam da vozač zna da ga je udario.
Dakle, vozaču je bilo potpuno jasno da ga je udario.
Možda je to bila nesreća,
ali vozača uopće nije zanimalo je li ga ozlijedio.
Bez problema je vozio dalje.
To je grozno.
Apsolutno grozno. Nije ni pomišljao na to da stane.
Nije ga bilo briga.
Mislim da su to važne informacije.
-Razgovarat ću i s mamom. -Svakako.
-Da vidim što još mogu doznati. -Odlično.
Hvala što ste me doveli.
Idem Aaronovoj mami jer se nadam da ću se povezati sa sinom
drukčije nego na mjestu zločina.
Majka je ožalošćena.
Iako je njezin sin stradao u tajanstvenim okolnostima,
ona treba pomoć.
Treba potvrdu i ponovno povezivanje s njim.
POLICIJA JOŠ NIJE UTVRDILA JE LI PREGAŽEN I OSTAVLJEN
ISTRAGA JOŠ NIJE ZAVRŠENA
-Javit ću vam što je bilo. -Može.
-Vidimo se uskoro. -Hvala.
Hvala vama.
Od Robin sam naručila istragu iako znam da neće prestati boljeti.
Ali trebam spokoj, trebam pravdu.
Želim da ljudi koji su u tome sudjelovali…
Priznaju i odgovaraju za svoje postupke.
Pozdrav! Ja sam Tyler.
Kako ste?
Sve će biti dobro. Zagrlite me. Znam sve.
-Nemoguće. -Znam, to je malo previše.
Sve će biti dobro. Kako ste?
-Ajme meni. -Drago mi je.
Znam da je ovo teško. Sve će biti dobro.
-Dobro. -Moram sjesti.
-Sjednimo. -Ajme.
Svakako. Možemo i ovdje sjesti. Udobno se smjestite.
Baš mi je drago.
Hvala najljepša.
Kojiput ljudi imaju predmete koje mi žele dati.
-Imate li? -Imam.
-Biste li donijeli? -Može.
-Krasno. Baš divno. -To su kravate.
Hvala. Predivno.
Stavit ću ih tu, primat ću ih u nekim trenucima.
Da se lakše povežemo.
-Vidjet ćemo što ću osjetiti. -Dobro.
Ispričao bih vam, znam da ne znate što sam sve dosad radio.
Bio sam na mjestu na kojem je vaš sin poginuo.
Jako mi je žao što ste to morali doživjeti.
Otišao sam da vidim mogu li dobiti kakav dojam.
Osjetio sam veliku ljubav.
On se nikako ne svodi samo na to što mu se dogodilo.
-Danas mi se javlja niz ljudi. -U redu.
Kad sam kod vaše mame,
navaljuje cijeli niz ljudi, s mamine strane obitelji.
Zajedno su, sretni su, s vašim sinom su.
Možda zvuči čudno,
ali ima li primjera u majčinoj obitelji
da se žensko ime ponavljalo?
Dva imena na slovo I.
Znate li za dva imena na I?
Biste li mi ih rekli?
-Iris. -Dobro. I?
-Iris. -Da.
-Iris i Iris. -Aha, dvije Iris.
Zato vidim dva I.
-Čudno, drukčije ih doživljavam. -Ajme.
Još nešto. Vidim dvije osmice.
Dakle… Sve je u redu. Ali vidim osmice.
Stalno se ponavljaju osmice.
To obično znači godine života,
broj osam, ali može značiti i mjesec kolovoz.
Da je taj mjesec obitelji važan.
-Ima li to smisla? -Ima.
Aaron se rodio 8. kolovoza 1995.
Ja stalno vidim osmice, stalno.
-Dok vozim, osmice. -Aha.
Primam ga…
Pokušava me nasmijavati.
Radi grimase. I kada se poveže sa mnom, osjećam veliku radost.
-Širok osmijeh. -To je on.
-Sličan vašemu. -Da!
I osjećam da bi htio biti sličan vama.
Baš se ponosi time što je sličan svojoj mami.
-Moje dijete. -Da.
Doživljavam ga i kao osobu koja ne bi ni mrava zgazila.
Baš tako. Čak se šalio. Mislim da je spašavao životinje.
Obožava ih. Imamo mačku Hippie. Obožava Hippie.
-Brinuo se za nju. -Naravno.
Udomili smo dva psa.
Onda smo uzeli i trećega, bili su braća.
-Eto. -Da.
Ima poruku o tati, ali moram je pažljivo formulirati.
Da.
Zna da ste morali sami.
I netko se možda trebao pomiriti,
malo više pomagati, ali maknuo se.
Njegov je tata sada na Filipinima i zapravo ga se odrekao.
Aha.
Zato sam puno toga morala sama.
Da. Ne ljuti se, ali situacija mu je jasna.
U vas se mogao uzdati.
-I još je tako. -Uvijek.
Ostala sam bez nekoga tko mi je bio najvažniji.
Bez jedinoga sina.
Nikomu ništa nije učinio.
Uvijek je sve volio i molio se za njih.
A izgubila sam ga. Teško je zamisliti život bez njega.
Imali smo toliko planova.
Sina Aarona zadnji sam put vidjela kasno navečer.
Dugo sam radila. Kući sam došla loše volje.
Iskreno, bila sam loše volje.
Išao je za mnom po stubama i tražio poljubac.
Uvijek bi me malo dignuo i poljubio, ali prvo sam se opirala, onda sam…
Aaronu sam dala prvi i posljednji poljubac.
Nisam znala.
Kad se poveže sa mnom,
komunicira mi nekoliko stvari.
Veoma je… Kad sam bio ondje… Želim ovo nježno prenijeti.
-Ali želim i biti iskren. -Molim te.
Kad sam bio na tome mjestu,
snažno sam osjetio da se iznenadio.
Nekako mi se čini da se sve dogodilo jako brzo.
Iz nekog razloga nisam dobio vizualan prikaz scene.
Kao da je to bilo iza mene.
Zvuči čudno, ali kad sam bio ondje,
više sam osjećao leđa.
Osjetio sam bol u leđima i određen osjećaj u kralježnici.
Dakle…
Sve se jako brzo dogodilo i on to nimalo nije očekivao.
Tim je putem već mnogo puta prije išao.
Mislim da je već hodao onuda.
I znao je koliko je ta cesta opasna.
To je zanimljivo.
Mislim da je prije upozoren neka jako pazi na toj cesti.
-Ima smisla? -Ima.
Da, komunicirao mi je misao
da je možda bio bliže cesti nego što je trebao biti.
Osim toga, nekako mi je buka odvlačila pozornost.
Moram pitati je li u hodu slušao glazbu.
-Jest. Govorila sam mu da to ne čini. -Dobro.
Što je vama sumnjivo? Pa možemo razgovarati o tome.
Mislim da su mu to smjestili.
Netko je godinu prije prijetio da će mu to učiniti.
Kad sam počeo raditi na slučaju, kad sam vidio spis,
osjetio sam u najmanju ruku teoriju o rasistu.
Zanimljivo je da sam osjetio tu teoriju isti čas kad sam…
To je bio samo spis.
Znao sam da to mora biti teorija koju su već spominjali i razmatrali.
Ali on mi ne komunicira nikakvu krivnju, osudu ili ljutnju.
Obično ljudi koji su meta napada ili su ubijeni bar kažu:
„Netko mi je to učinio.”
Manje sam sklon mišljenju
da je vaš sin nekomu bio meta ili nešto slično.
Mislim da ga počinitelj nije poznavao. Nemam takav dojam.
Okrutnost je golema.
Zato što je vozač samo nastavio dalje.
Ali komunicira da je jako brzo umro.
Nije još dugo živio, nije patio.
Ne ljuti se, takav kakav je, čovjek koji prašta.
Njegova je duša slobodna. Ne ljuti se.
Nije ga to odredilo. Mislim da ćemo uspjeti utvrditi tko je počinitelj.
Mislim da ćemo na kraju postići pravdu.
Mislim da i on to misli, ali ne ljuti se.
Ne ljuti se. Dobro je.
Sve je još svježe. Ali s vremenom ćete to procesuirati.
On će vam pomoći, šaptat će vam u uho.
-Ajme. -On će vam šapnuti što treba.
Tako ćete uvijek ostati povezani.
Znam da nije isto.
-Želite ga zagrliti. -Da.
Ali znajte da se svi ponovno sastajemo.
A dotad ćete na svijetu učiniti mnogo toga dobroga.
Niste se zauvijek pozdravili, vidjet ćete se.
Ovo mi je dalo nadu kakvu godinu i tri tjedna nisam osjetila.
-Da. -Prvi sam se put iskreno smiješila.
-Fino. -Iznutra.
Dao mi je toliko nade, toliko ljubavi i radosti.
To sada trebam.
Hvala.
Hvala, Tylere. Hvala ti.
Hvala.
Bilo je intenzivno.
Ta ljubav. Osjećaš mu dušu.
I moram vam reći da je veoma zahvalan što niste digli ruke.
-Da. -I znate što?
Vi ste ovo omogućili.
Hvala ti. Ti si joj dao nešto što ja nisam mogla.
Ni policija nije mogla, nijedna institucija.
Nitko drugi to ne može. Bez obzira na događaj. Nitko.
Prekrasno. Hvala na svemu.
Jučer sam se veći dio večeri bavio katoptromancijom.
Gledao sam u zrcalo u mračnoj sobi i meditirao.
Tako sam se pripremao za danas i vidio sam svašta zanimljivo.
Vidio sam nekoga ni premladog ni prestarog, negdje u sredini.
I to je nekako tragičnije, zbog trenutka u kojem se dogodilo.
Vidio sam čovjeka s brkovima i bradom.
Bilo je baš jezivo. Kad tako gledaš u zrcalo,
uvijek se nekako streseš,
zato što zbilja svašta vidiš u zrcalu. Ne volim to.
Svašta mi dolazi. Čujem zveckanje ključeva od auta.
Dobro, što to znači?
Ne znam, to čujem.
Ključevi od auta. Ne znam.
-Baš nam je drago. -Kako divno!
Breskve, ajme!
-U Georgii je to obavezno. -Pa da.
Imamo hladni čaj od breskve i pitu.
Koliki mrav!
Ma vidi! Kao u dokumentarcu.
I on bi čaja.
-Sve je u redu. Vi ste Kylie, dakle. -Da.
-A vi ste? -Kathy.
-Imate neki predmet? -Imam. Izvolite.
-Dobro, primit ću ga. -Može.
Počet ću črčkati pa ćemo vidjeti. Govorit ću sve što budem primao.
Dobro. Imamo ovo. I ovo.
Dobro, dođi. Evo te.
Netko je trebao biti s nama, ali nema ga.
Je li još netko trebao biti s nama?
-Na seansi? Da. -Ali nema ga.
Taj netko nije mogao doći. Ženska osoba?
-Da. -Moram je istaknuti.
Dobro.
Dobro, ovo je malo čudno. Spominje vrijeme svoje smrti.
Ima puno toga. Ima li u obitelji Williama?
-Ja imam Williama. -Vi. Je li umro?
-Da. -Dobro. Imam mamu i sina.
Williami.
Vic o suparničkim momčadima, tako nešto vidim.
-Ajme. -Jedinstveno u obitelji.
Niz ljudi fanovi su jedne momčadi,
a jedan čovjek nije i zbijate šale s tim.
William… Svi su bili sa Sveučilišta u Floridi.
-Sestra i ja išle smo na Državno. -Aha.
-Odmetnice. -Na Jugu je to važno.
Divota. U redu.
-Dakle, imamo Williama. -Da.
I imamo njega. Kako mu je ime?
-Dennis. -Dobro, stavit ćemo ga tu.
William je ovdje. Da ih mentalno odvojim.
Dakle, Dennis. Da vidimo.
Dobro, Dennis.
Dobro.
Često to čine, on sad spominje događaj poslije smrti.
Nešto ga muči. Neki put ljudi izaberu otvoreni lijes, neki put zatvoreni.
Ne želi da ga pamte po tome kako je poslije izgledao.
-Pokazuje mi zatvoreno. -Dobro.
Ne bih rekao da je umro jako mlad, ali ni jako star.
-Dobro. -Trebao je još živjeti.
S koliko je godina umro?
-Četrdesetak. -Bio je u četrdesetima.
Pokazao mi je ključeve od auta. Uz ovo.
-Imamo li ključeve? -Mislim da ne.
-Znamo li gdje su? -Ne znam.
Ne znam zašto vidim ključeve.
Čuo sam ih putem ovamo. Zveckali su.
Vratit ćemo se na to. Zapisat ću.
Ključevi od auta. Dobro.
Mislim da se netko ili jako brzo napunio tekućinom
ili nije mogao potpuno izbaciti tekućine iz tijela.
-Dobro. -Nečega tu ima.
Kao da se nešto napunilo.
Ja se sad osjećam kao da sam se napunio. Ovo mi sada radi.
Jako sam svjestan trbuha. I osjećam se kao da ovako sjedim.
-Misliš da je to Dennis? -Dennis, da.
Da, da.
Zvučat će blesavo, ali ima jedna smiješna priča.
Vjerojatno sada neće imati smisla.
To je priča o nekome tko je možda skočio sa zgrade,
skočio s krova na tlo.
Želi da spomenem nešto čudno, želi zbijati šale.
Što je to?
Njegov sin
išao je djedu i baki i ondje bi skakao s krova.
Zajedno smo sjedili na krovu. Djed bi nas onda ulovio.
-Pa smo bježali, skakali smo dolje. -Aha. Smiješno.
Penjanje, skakanje. Ali smiješno, ne da je netko stradao.
Bilo je smiješno.
-„Bježimo!” -To su naše uspomene.
Djeca kao djeca. Djed bi izašao, nismo smjeli na krov.
Brzo smo morali pobjeći.
Dobro, znači tako.
-Šali se u vezi s tim. -Ludo.
Stalno se šali i želi dići raspoloženje. To nam poručuje.
-Dobar si. -Sve je to dobro. Dakle…
Nevjerojatno.
Ali…
Jako bira što će reći. Pokušavam doznati kako je umro, natežemo se.
Jer pokazuje mi… Dobro.
Imam dojam da nije najbolje, ali ne želi o tome razgovarati.
-Da. -Svakako imam dojam…
Čujem zvukove slične pucnju. To je povezano s njim?
Moram istaknuti taj dio.
Zanimljivo, govori i o sebi i o sinu.
Čudno. Dobro, da vidim.
Je li se netko blizak Dennisu možda slučajno ustrijelio?
Znam da zvuči čudno. Ali vidim pucanje iz pištolja.
I nekako je sve čudno u vezi s tim.
Nije… Tu je nešto čudno.
-Da. -Ima smisla?
-Da. -Veoma.
-Žao mi je. -Ne, zato si došao.
To budi osjećaje. Jer sve to o Dennisu je točno.
-U redu je. -I o sinu.
Da, sve je ovo nekako… Teško.
-Dakle, sin. Kako se zvao? -DJ.
Dobro.
-On je skakao s krova. -U redu.
-Imam i drugi predmet. -Odlično.
-To je za DJ-a? -Da.
Odlično. Da vidimo što mogu.
ENCIKLOPEDIJA PSEĆIH PASMINA
Ovo je teško. Baš žalosno.
Sve je u redu.
Kad god netko nije baš voljan govoriti o svojoj smrti, to obično znači…
-Da se ne ponosi tim događajem. -Da.
Ne vjerujem da se nužno ta osoba srami, ali dojam je uvijek ovaj:
„Da mogu opet, ne bi bilo tako.”
Prenosi mi ovaj dojam:
„Kako je to bilo glupo! Nisam to trebao učiniti.”
Nemam baš dojam da je htio okončati svoj život.
-To je više bio ruski rulet. -Hvala.
Nesvjesno, ili je bio nesmotren ili je radio nešto što nije trebao i to se zbilo.
Nije se nužno imao namjeru ubiti.
Ali doveo se u takav položaj da je izazvao svoju smrt.
Dakle, više imam dojam nesmotrenosti.
-A ne da je htio smrt. -Namjerno.
Da, to ima smisla.
Međutim, ipak je bio donekle depresivan. Njegov sin.
Dakle, kod DJ-a imamo mnogo toga.
Zanima me tko vam je on bio i što se dogodilo.
DJ je bio moj bratić. Zajedno smo odrastali, bili smo bliski.
Slične dobi.
Ubio se nakon što sam diplomirala.
-Aha. -Ali da.
Dakle, on je iznenada i tragično umro.
To što si rekao ima smisla. Mislim da mu to nije bila namjera.
Mislim da je samo bio depresivan.
I imao je pristup nečemu što je odlučilo umjesto njega.
Da. Za našu je obitelj to bila zbilja velika tragedija.
Sigurno.
A njegov je otac, nažalost, umro prije njega.
Ubio se. Obojica su se ubili oružjem.
-Aha. -A mama ih je našla obojicu.
-Ajme. -Dakle…
S razmakom od mnogo godina. Ali bila je…
Ona je veoma čvrsta.
Veoma smo htjele da ona sudjeluje u seansi.
Drago mi je što su se javili.
Sada joj možemo prenijeti svašta važno. To će je umiriti.
Lijepo. Mislim da je možda trebala biti s nama danas. Ali nije morala.
-Vi ćete joj sve prenijeti. -Da.
Reći joj kako oni ne žele da je to cijeli život prati.
Da.
Osobito mi je Dennis prenio snažan dojam da fizički nije bio dobro.
I to dugo prije smrti.
Doista mislim da bi ionako umro da njegov život nije tako završio.
Samo bi umro drukčije. Mislim da mu je to omogućilo taj čin.
Dennis je bio brat moga muža.
Napravili su obdukciju.
Da se nije ubio, umro bi od zatajenja jetre.
Da, to ima smisla.
Mislim da je to sigurno znao.
Previše mi prenosi dojam da je znao, ali nije htio da drugi znaju.
-Da, ima smisla. -Nije lako biti u toj situaciji.
-Ljudi ne žele patiti. Teško je to. -Da.
Za seansu smo trebale zapisati koje se poruke nadamo čuti.
Nitko to prije nije čitao.
Ja sam napisala: „Krov.”
Napisala sam: „Najdraži bratić.”
I „rijeka”, to je Florida.
O svemu tome smo razgovarali.
To mi je bilo ključno.
Nisam to rekla produkciji,
nisam rekla mami, nikomu nisam rekla.
Za krov.
Drago mi je što smo od njih primili baš važne informacije.
Zato što ih nema. Živjeli su kratko.
-Hej, Kylie. -Zdravo, strina Laurie.
Stalno se osvrtao na treću osobu koja nije s nama.
Odmah smo pomislile na tebe, jasno.
Ne vjerujem.
Govorio je o ključevima koji zveckaju.
Imam tri kompleta ključeva od Dennisa i DJ-a.
Ajme.
Ne mogu vam opisati koliko su puta izgubili ključeve.
-Ajme. -Presmiješno.
Imam gomilu ključeva.
Je li stric Dennis stavljao ruke na trbuh kad bi osjećao nelagodu?
Pritiskao je trbuh ispod rebara.
Govorio je da ima žgaravicu i da ga boli.
-Aha. -Ludo.
Bilo je nevjerojatno.
Ma divno. Zbilja fantastično.
-Drago mi je što je dan bio dobar. -Bio je, da.
Pokušaj uživati u svakome danu. Jer znaš što?
-Život tako brzo prođe. -Da.
U ponedjeljak i utorak ne radiš. Možda bi mogao otići u šetnju.
-Nitko ti neće smetati. -To me uopće ne zanima.
Nitko te neće gnjaviti. Ne možeš samo ležati.
-Ne mogu? -To nije zdravo.
-Ozbiljno ti kažem. -Ustajem, idem na zahod.
-Guzica će ti se zalijepiti za krevet. -Neće.
Doslovno će se zalijepiti. Dobit ćeš dekubituse.
Znaš što? Smiri se malo.
Nije zdravo samo ležati. Znam da si umoran.
Posao te fizički i emocionalno iscrpi.
Hodam do zahoda.
Ma, ne njajke. Znaš što to znači?
Ne kenjaj. Dobro?
-Znaš što, ženice? -Što?
-Tako te volim, Tylere. -I ja tebe.
-Prekrasan muškarac bio je na kosilici. -Da se vratim?
DOLINA SANTA CLARITA KALIFORNIJA
Ispravna tehnika nanošenja boje na platno.
Nakon seanse moram proći neke procese
kojima iz sebe uklanjam tu energiju i težinu. Istuširam se.
Pranje pomaže.
I meditiram. Slikam, tražim samoću.
Da bih to izbacio iz sebe.
Ne znam, mislim da ću na ovu naslikati nešto drugo.
Izgleda kao upaljeno dupe.
Ovo je završni proizvod. Plameni obruč.
Tako će se zvati. „Plameni obruč.”
Objektivno je loša. Ali, da vidimo.
Može malo toga.
LOS ANGELES KALIFORNIJA
-Dobro je što mnogo toga primam. -Fino.
Da.
-Vidim bejzbol. -Zbilja?
Vidim…
Nagrade. Nagrade koje je netko dobio za života.
Više nije živ, ali nagrade još imamo.
Prvi si put ovdje?
Jesam. Zanimljivo, primio sam nešto o sportu.
Ovo je zbilja nevjerojatno.
Da, ovo je posebno mjesto.
Bilo je važno na Olimpijskim igrama 1984.
-Aha. -Kad si se ti rodio?
Pa, 1996. To je za mene prošlost. Tada sam plovio negdje u eteru.
-Ali ovdje je zbilja predivno. -Jest.
MI SMO JUŽNA KALIFORNIJA
Nadam se da ću komunicirati s osobom koja mi je veoma važna.
Već mi je nekoliko godina teško.
Osjećam se izolirano i samo.
S njim sam uvijek mogla razgovarati.
Nedostaju mi naši razgovori.
Zanima me ponosi li se mojim postignućima.
Dobro. Kad sam se jutros probudio, nisam ovo očekivao.
Baš se veselim.
Najprije, kako vam je ime?
-Jeanie. -U redu.
-Imate li kakav predmet? -Imam.
Super.
Odlično.
Super. Prvo ću vam reći što sam primao putem dovde.
Veoma muževnu energiju.
Taj je čovjek
zbilja odlučio komunicirati i danas razgovarati s vama.
Jasan je i glasan: „Evo me, ovdje sam! Razgovarat ćete!”
Ostavlja dojam veoma snažne osobnosti.
Poput onih ljudi u koje su sve oči uprte kad se negdje pojave.
Takav čovjek.
Nisam znao gdje se danas nalazimo.
Ali pojavljivali su mi se trofeji, nagrade.
Primam mnogo slika predmeta koji imaju veze s postignućima.
S uspjesima za koje bi čovjek dobio plaketu, trofej, odličje i slično.
-Poklapa li se to s njim? -Da.
U redu, odlično.
Spominje da je njegovo ime na nečem.
I to nije… Sjedio sam na klupama s nečijim imenom.
Nije baš to. Ime je vrlo vidljivo, ne može ti promaknuti.
-Tako bih to opisao. Logično? -Da.
-Odlično. -Želi ostaviti dojam na tebe.
Pokazuje ti nešto što ćeš razumjeti i bit će ti blisko.
Apsolutno. Mislim da mu je to veoma važno.
Sada bih spomenuo jednu malo čudnu osobinu.
Dobro.
Ako netko financijski dobro stoji,
obično će stalno kupovati nove verzije nečega, upotpunjavati zbirke.
A njegova je poruka: „Ako imam nešto što još radi, ne trebam kupovati novo.”
Čuvao je stvari.
-Ima li to smisla? -Apsolutno.
A imao je novca. Dobro je stajao.
Mogao je svašta kupovati. Ali to mi ističe.
Što će ti novi ako ovaj radi? To je bila njegova malo neobična osobina. Je li?
Nemaš pojma koliko smo puta o tome razgovarali.
U uredu je imao stariji kauč.
Htjela sam ga iznenaditi.
Ušao je u ured i odmah pitao gdje je njegov kauč.
Rekla sam mu: „Ne, gledaj ovaj novi.”
Pitao me kako bi meni bilo da on dođe u moju kuću
i moje najdraže papuče zamijeni novima.
Rekao je da se on tako osjeća. Volio je taj kauč.
-Ne mijenjaj ono što valja. -Da.
Da. Baš taj dojam imam.
To je simpatično i baš lijepo.
Nisu mu stvari bile najvažnije.
Više je praktičan. Baš je to zanimljivo.
I onda… Dobro, to sam čuo. I to.
Dobro.
Utvrđujem… Primam više detalja. Sada ćemo još o tome.
Želim vam reći što mi komunicira. Da ste ga poznavali.
Kako ga nitko drugi zapravo nije poznavao.
Pokazuje orah. Razbili ste ga.
Razbili ste ljusku, ušli unutra. Baš zanimljivo.
Komunicira mi da su mnogi u njemu vidjeli razne stvari.
Ali vi ste znali kakav je u dubini svoga bića.
I osjećam da je s vama mogao biti ranjiv.
I na tome vam je zahvalan.
Očito ste mu bili sve na svijetu. Na tome inzistira. Ona je moje sve.
To je baš divno. Prekrasno.
Spominje posljednjih šest mjeseci života.
-Dobro. -Ne želi da bude…
Frustracije.
Pokušavam smisliti kako da se izrazim.
Osjećam da mu je žao što nije sve do kraja riješio.
Navodi da je to jedino što bi promijenio da može.
Koliko vidim, to mu je veoma važno.
Da ta situacija ne pomuti uspomenu na njega.
Tko vam je on?
Moj otac dr. Jerry Buss.
Bio je vlasnik Los Angeles Lakersa.
Zato smo u LA Coliseumu.
Išao je na to sveučilište.
Veoma je skromnog podrijetla.
Njegov je san bio dobiti stipendiju i studirati ondje.
Obožavao je sport.
Stalno govorim, tata je imao djecu.
-Ali Lakersi su bili njegovo čedo. -Da.
Umro je prije osam godina.
Nije htio razgovarati o smrti.
Volio je svoj život.
Volio je sve što je radio.
Bilo je preteško oprostiti se.
Što je to što spominje, ime koje ne možemo ignorirati?
Rekao je da želi zvijezdu na Holivudskoj stazi slavnih.
Time se najviše ponosio.
Bio je presretan što je dio Hollywooda.
Fantastično. Predivno.
Malo mijenjamo smjer. To je dobro, želi više ići u detalje.
Vizije. Pokušavam dokučiti što je ovo.
Dobro.
Čudno. Trebao bih govoriti o gubitku brata ili sestre.
O smrti. To je u nekom smislu važno.
Ne znam kakve to veze ima sa svime jer ne vidim sve.
Izgubili ste brata ili sestru?
-Zbog odluke, ne zbog smrti. -Aha.
-Izgubili ste vezu. -Da.
Je li to možda sestra?
-Da. -Dobro.
Želim mu reći kako bih voljela da mi je to prije rekao.
I da njegove bojazni zbog tog otkrića…
-Da. -Želim mu reći da sam dobro.
To me ne muči.
Želim da i on bude spokojan u vezi s tim.
Moji su roditelji na početku braka imali dijete.
I dali su dijete na posvajanje.
I nikada nam to nisu rekli.
Nakon njegove smrti mama mi je to rekla.
Prije otprilike godinu i pol
našli smo sestru za koju nisam znala da je imam.
Mislim da je to bilo važno…
Mom tati. Jednostavno mi to nije znao reći.
Osjećam to kao da vas tapša po leđima.
-Odlično ste se ponijeli. -Hvala.
Molim. Imate li još kakva pitanja u vezi s njim?
Pa, želim znati je li zadovoljan time kako radim svoj posao.
Želim znati ponosi li se
i želi li mi možda nešto poručiti.
Misli da ćete još bolje nastaviti njegovim putem.
I želi vam zahvaliti.
Smatra vas zaslužnom za to.
Rekao bih da je svjestan da ste se vi iskazali, a možda su trebali drugi.
Meni je sve prepustio.
On je posao vodio tako da nije bio uspješan.
I rekao mi je da ja preko zaklade mogu
uvesti promjene.
I drago mi je čuti da misli da sam se iskazala.
Jer to mi je bilo valjda nešto najteže u životu.
Prije nekoliko godina, kad sam uvela promjene
da bih postigla uspjeh kakav je on želio.
Imali ste viziju. To ima smisla. Divno.
Mislit ću na njega u svome životu.
Zato što je na mene danas ostavio dojam.
Zahvalan sam vam na razgovoru. Nadam se da ćemo se opet vidjeti.
To bi bilo divno. Dođi na utakmicu.
-Nego! -Baš bi mi bilo drago.
-Mislim da bi bio popularan. -Baš bih volio.
-Svi bi te opsjeli. -Vrlo rado. Nešto ćemo smisliti.
Zar ne obožava netko tvoj košarku?
Košarku? Ma tko?
-Pa mama. -Mama? Pa da!
-Moja mama obožava košarku. -Da?
Rado bih je upoznala, voljela bih da dođete na utakmicu.
Uživali biste.
To bi bilo divno.
Kao i svi, otišla sam na stranicu i upisala se na listu čekanja.
Nadala sam se da ću doći na red i da ćemo moći razgovarati.
Može se povezati s njima.
Doista je poseban.
Bilo je uzbudljivo danas, ha?
Zbilja uzbudljivo. Ludo.
To je bila kći osnivača Lakersa.
-Molim? -Da, zove se Jeanie.
-Upoznao si Jeanie Buss? -Da.
Bože mili.
Osjećam olakšanje, sreću i povezanost.
Osjećam se ugodno.
Kao da me zagrlio.
Zagrljaj.
Baš ugodno.
-Dobro, možemo. -Idemo.
Drago mi je što ću vidjeti Feliciju i Petera.
-Nadam se da ćeš nešto doznati. -Da.
-Ili bar čuti njihovo viđenje priče. -Da.
Vraćam se u Hanford jer želim doznati više
o tome što je bilo s maminom obitelji.
Drago mi je što idem sam.
To je zbilja osjetljiva stvar.
Ne želim da je mama sa mnom. Želim je zaštititi.
Nisam htio buditi ikakve emocije u njoj.
I želim da Felicia i Peter slobodno govore.
Da se ne boje njezine reakcije.
TYLER NIJE VIDIO UJAKA PETERA I TETU FELICIJU
OTKAD JE DOZNAO DA NISU BIOLOŠKI ROĐACI
Dugo ih nisam vidio.
Ne idem često u Hanford.
Nemam lijepe uspomene.
U to sam vrijeme patio.
Nisam vidio izlaz. Osjećao sam se zatočeno.
Nisam htio biti ja.
HANFORD, KALIFORNIJA TYLEROV RODNI GRAD
Nisam još vidio tu stranu Hanforda.
Sve sam vidio, ali dugo nisam bio ovdje.
Ovdje sve podsjeća na Georgiu.
Da.
Veoma konzervativno.
Ovdje je Stella ubijala ljude.
I činila strahote.
Sve je to puno zla.
Mnogo toga ne znamo, mnogo toga veoma zlog.
STELLA JE NEDAVNO IZAŠLA IZ ZATVORA
U ZATVORU JE BILA 32 GODINE
ZBOG UBOJSTVA DVOJE LJUDI
Drugi ću vas put upoznati.
Ovo mi zbilja teško pada.
-Ne treba, da. -Sada nije najzgodnije.
Reći ću ti kako je bilo.
Dobro sam, mogu ja to.
-Dobro, može tu? -Može.
-Dobro, vratit ću se. -Može.
Dobro.
-Pozdrav! -Brže, Tylere.
-Trčim. Donio sam kolače. -Ajme!
-Kako si? Divno izgledaš. -Kako si zgodan!
Odlično izgledaš!
Baš si slatka. Kako si, majstore od roštilja?
-Kakva rebra voliš? -Pa, volim mrkve.
Ali donio sam kolače, iskupit ću se.
Baš smo spominjali mamu.
-Aha. Ja sam ispekao kolače. -A je li?
Samo oprezno, ne znam baš kuhati.
-Kad smo se ono vidjeli? -Prošlo je sedam godina.
-To je dugo. -Jest.
-Dugo, da. -Dodaj mi salatu od krumpira.
Evo, odmah.
Kako si ti?
Dobro sam. Puno radim.
Svašta se dogodilo u ovih nekoliko godina.
Moja mama.
Sve je počelo analizom DNK.
-Da, to nas je iznenadilo. -Da, ludo.
Da, šokirali smo se.
Zahvalan sam što nisam ostao bez vas.
Kao što sam rekao mami, nije me briga. Ona će uvijek biti moja sestra.
-I ti moj nećak. -Tako je.
Ne možeš poništiti emocije zato što odjednom
netko nije tvoja sestra ili brat. Zar ne?
Baš sam to putem govorio.
Jednostavno je nemoguće da Theresa prestane biti dio obitelji.
-Naravno. -Nemoguće.
Mama je otišla na godinu dana, onda se vratila.
Opet je otišla na godinu dana i vratila se.
I onda se vratila s Theresom.
-A tako. -Držala sam je u naručju.
Bila je preslatka.
Prava anđeoska svjetlost.
Svi ste preživjeli zlostavljanje.
Itekako.
-Proživjeli smo pakao. -Zato sam ovdje.
Htio sam doći. Zato što ste oboje pokazali koliko ste žilavi.
Čudim se što se ne drogiram.
-Da, svaka čast. -Nisam beskućnica.
-Nisam u zatvoru. -Nadahnut ćete ljude.
Zato što smo doista živjeli u strašnom zlostavljanju.
I to godinama.
I što je sve Peter proživio, svi uključeni.
Mami to zbilja ne mogu oprostiti.
-Jasno. -Što je učinila Peteu.
-Naravno. -Sebe mogu podnijeti.
Ali brata ne. To joj nikad neću oprostiti.
-Razumijem. -Strahota.
Upozorila sam Petea.
-Upozorila sam ga. Rekla neka se čuva. -Da, jest. Jest.
Ona je izazvala toliko ljutnje, razdora i kaosa.
Vaši su osjećaji opravdani.
Nikad nisam ni razgovarao s njom, a u meni izaziva strašan bijes.
Kad znam što je učinila mojoj mami i tebi i Peteru.
Čini se da je loše utjecala na sve ljude oko sebe.
Da. Bila je okrutna.
-Nepotrebno. -Okrutna i zla.
Bez razloga.
Uvijek sam mislila, budem li jako dobra…
Možda me neće udariti.
Ali ništa nije pomagalo.
-Bojala sam se vratiti kući iz škole. -Znam.
Zbilja je bilo grozno odrastati u toj kući.
Da.
-Mrzila sam je. -Da.
Nakon 13. godine počela sam je mrziti.
To je bila noćna mora.
Theresa razumije kako mi je bilo. Ona je svašta doživjela. Kao i ja.
Zbilja mi je bilo ludo prvi put to čuti.
Zapravo nisam razumio s čime su se nosili.
Vidim da se majka budi noću. Ima gadan PTSP.
Putujem s njom posvuda. Katkad je čujem u drugoj sobi.
U snu ponavlja da se boji.
Ne mogu ni izraziti koliko me boli što pati. Znam da ni blizu ne znam sve.
Prijevod titlova: Vida Živković