EN NETFLIX-SERIE
Det er gerningsstedet.
Kan du mærke noget komme igennem?
Ja.
Det er overvældende.
Offerets mor sørger. Hun mistede sin søn på en frygtelig måde.
Hun fortjener at få svar på, hvad der skete.
Mit mål er at kunne give hende klarhed og svar
på en måde, så hun kan komme videre og hele.
Det føles, som om han blev påkørt af en flugtbilist.
Det skete vist her. Han blev ikke bragt hertil. Det er ikke sådan noget.
Jeg føler, jeg er på randen af et angstanfald.
Med al den trafik, der suser forbi mig,
føltes det, som om jeg var tilbage til det tidspunkt, han døde på.
Ja.
Mon han hørte musik,
for jeg føler mig distraheret, virker det som.
-Ja. Okay. -Jeg må nok spørge mor.
Om han havde for vane at høre musik, når han gik.
Jeg ved med sikkerhed, at personen ved, det skete.
Den, der ramte ham, har ikke kunnet undgå at opdage det.
Det virker som en ulykke,
men personen, der gjorde det, var fuldstændig ligeglad med ham
og havde intet problem med bare at fortsætte.
Det er hadefuldt.
Ekstremt hadefuldt. Det føles sådan: "Jeg stopper ikke."
-Okay. -"Jeg er ligeglad."
Men oplysningerne er meget nyttige.
-Nu kan jeg tale med mor. -Absolut.
-Og se, hvad der ellers kommer. -Det ville være godt.
Tak, fordi du tog mig med.
Ved at tale med Aarons mor håber jeg at få forbindelse til ham
på en anden måde end på gerningsstedet.
Det er en sørgende mor,
og trods de mystiske omstændigheder, der førte til hendes søns død,
behøver hun hjælp, bekræftelse og en fornemmelse af kontakt.
POLITIET HAR ENDNU IKKE KUNNET FASTSLÅ, OM EN BEVIDST HANDLING
LÅ BAG AARONS DØD, OG SAGEN ER STADIG ÅBEN.
-Jeg holder dig underrettet. -Okay.
-Vi ses om lidt. -Tak.
Tak.
Jeg hyrede Robin, fordi jeg aldrig får en afslutning.
Men jeg behøver fred og retfærdighed. Den, der gjorde det her…
…skal mande sig op og stå til ansvar for det.
Hej! Jeg hedder Tyler.
Hvordan går det?
Det er okay. Giv mig et kram. Jeg ved det.
-Det er løgn. -Ja. Det er overvældende.
Det er okay. Hvordan går det?
-Du godeste. -Godt at møde dig.
Jeg ved, det er overvældende. Det er helt fint.
-Helt fint. -Jeg må sidde ned.
-Lad os sætte os. -Kors.
Klart. Vi kan sidde her. Du skal sidde behageligt.
Jeg er glad for at være her.
Mange tak.
Af og til har folk ting med eller ønsker, at jeg holder en ting.
-Har du noget? -Ja.
-Vil du hente det? -Okay. Ja.
-Skønt. Det er sejt. -Det er slips.
Tak. Smukt.
Jeg lægger dem her, og jeg rører dem måske af og til
for at få hjælp til kontakten, men…
-Vi ser, hvad der kommer. -Okay.
Nu skal du høre. Du ved jo ikke, hvad jeg lavede tidligere,
men jeg var på det sted, hvor din søn døde.
Det gør mig ondt, at du skulle opleve det.
Jeg tog derhen for at se, om jeg kunne mærke noget,
og jeg følte stor kærlighed.
Han er meget mere end det, der skete for ham.
Jeg må tale om flere personer, der kommer ind i dag.
Javel.
Når jeg får kontakt til din mors side,
kommer der flere personer fra hendes side af familien brasende,
og de er sammen og glade, og de er sammen med din søn.
Det lyder måske sært, men er der et tilfælde
på din mors side af familien, hvor et kvindenavn bliver gentaget?
Der er to navne med "I".
Kender du til to navne med "I"?
Vil du sige navnene?
-Iris. -Okay. Og det andet?
Iris.
-Iris og Iris. -Åh, Iris og Iris. Dobbelt…
Derfor ser jeg to "I'er".
-Sært. De fremstår forskelligt. -Du godeste.
Der er et par ting. Jeg mærkede en dobbelt-otte-forbindelse.
Det er okay, men der er ottetaller.
Jeg ser hele tiden ottetaller.
Det betyder normalt enten alderen otte
eller tallet otte, men det kan også være august måned
inden for familien, der er vigtig.
-Giver det mening? -Ja.
Aaron blev født den 8. august 1995.
Jeg ser hele tiden ottetaller.
-Mens jeg kører, ser jeg ottetaller. -Ja.
Han kommer igennem. Han prøver at få mig til at grine.
Han laver sjove ansigter. Der er en følelse af stor glæde.
-Stort smil. -Det er min søn.
-Det ligner dit smil. -Ja!
Hvis han skulle ligne nogen, ville han gerne ligne dig.
Sådan: "Skal jeg ligne nogen, ville det være en ære at ligne min mor."
-Det er min skat. -Ja.
Han giver mig også fornemmelsen af, at han ikke kunne…
"Jeg kunne ikke gøre en flue fortræd."
Han joker også med, at han har reddet nogle dyr.
Han elsker … Vi har en lille kat, Hippie.
-Ja. -Han elsker Hippie.
-Han tog sig af hende. -Helt klart.
Men vi reddede to hunde, og så tog vi den tredje, fordi den var deres bror.
-Så ja. -Ja.
Han har en besked om sin far, men det må jeg formulere varsomt.
Ja.
Han ser, hvor meget du måtte gøre selv, og nogen kunne måske række hånden ud
eller hjælpe mere til. En, der måske har trukket sig.
Hans far bor i Filippinerne og har slået hånden af ham.
Ja.
Så jeg måtte klare meget selv.
Ja. Han er ikke vred, men han ser det for det, det er,
og du var altid hans klippe.
-Altid. Det er jeg stadig. -Det var du altid.
Jeg har mistet den vigtigste person i mit liv.
Min eneste søn.
Han gjorde ikke nogen noget. Han ville bare elske en og bede for en.
Jeg mistede ham. Det er svært at forestille mig livet uden ham.
Vi havde så mange planer.
Sidst, jeg så Aaron, var sent om aftenen
efter en lang arbejdsdag, og jeg kom ind og var i dårligt humør.
Jeg var i dårligt humør.
Han fulgte mig op ad trappen: "Giv mig et kys."
Han løfter mig altid og kysser mig, men jeg var irriteret. Til sidst var jeg…
Jeg gav Aaron hans første og sidste kys.
Det vidste jeg ikke.
Ja. Når han kommer igennem,
er der et par ting.
Han er meget … Da jeg var på stedet, og det vil jeg håndtere forsigtigt,
-men jeg må også være ærlig. -Ja tak.
Da jeg var på stedet tidligere,
blev jeg ramt af en følelse af, at det var en stor overraskelse.
Det virker, som om det kom pludseligt.
Sært nok kunne jeg ikke se, hvad der skete.
Det føles, som om det er bag mig.
Det her lyder sært, men da jeg var der,
følte jeg mest min ryg.
Jeg fik ondt i ryggen og kunne mærke noget i rygraden.
Så…
Det gik utroligt hurtigt, og han anede ikke, at det kom.
Helt bogstaveligt.
Det var en rute, han havde gået mange gange før.
Jeg føler, han havde været på den vej før.
Han vidste samtidig godt, hvor farligt det var.
Det interessante er,
at han vist var blevet advaret om, at han skulle passe på på den vej.
-Giver det mening? -Ja.
Ja. Han giver mig indtryk af,
at jeg er tættere på vejen, end jeg burde være.
Men ud over det følte jeg mig distraheret af støj på en måde.
Jeg må spørge, om han hørte musik, når han gik?
Ja, og jeg bad ham lade være.
Okay. Hvad virker mistænkeligt for dig? Vi kan tale om det og…
-Jeg føler, han blev narret. -Okay.
Nogen havde truet med at gøre det et år tidligere.
Da jeg begyndte på sagen og fik mappen foran mig,
følte jeg, der var en teori om en racist.
Det er interessant, at teorien kom i det øjeblik…
Der var bare en sagsmappe.
Jeg vidste, der ville være en teori, som var blevet overvejet og set på.
Men han udtrykker ikke bebrejdelse, fordømmelse eller vrede.
Når folk er blevet angrebet eller myrdet,
udtrykker de typisk: "Denne person gjorde det mod mig."
Men jeg tror ikke,
at nogen angreb din søn eller noget i den stil.
Jeg tror ikke, gerningspersonen kendte ham.
Sådan føles det ikke.
Situationen er ufatteligt grusom, fordi personen bare kørte videre,
men han bekræfter, at han døde meget hurtigt.
Så han lå ikke og led.
Han tilgiver. Han er ikke vred.
Hans sjæl er fri. Han er ikke vred.
Han dvælede ikke ved det, og jeg tror, der sker fremskridt
i forhold til at finde gerningspersonen, og retfærdigheden vil ske fyldest,
og jeg tror, han føler det, men han er ikke vred.
Han er ikke vred. Han har det godt.
Det er stadig meget nyt, men du vil med tiden bearbejde det,
og han vil hjælpe dig ved at være en stemme i dit øre.
-Åh gud. -Han vil være en stemme i dit øre.
På den måde vil du altid have en forbindelse til ham.
Det er ikke det samme.
-Du ville helst bare kramme ham. -Åh ja.
Men du skal vide, at vi genforenes.
Indtil da skal du udrette mange smukke ting i denne verden.
Det er ikke et "farvel", men et "vi ses".
Læsningen gav mig håb, som jeg ikke har haft i et år og tre uger.
-Ja. -Det er første gang, jeg har smilet.
-Godt. -Indeni.
At han kom og gav mig så meget håb, kærlighed
og glæde, var det, jeg manglede i mit liv.
Tak.
Tak, Tyler. Tak.
Tak.
Det var intenst.
Den kærlighed. Man kan mærke hans sjæl,
og jeg må sige, at han er taknemlig for, at du ikke opgiver ham.
-Ja. -Og ved du hvad?
Det havde ikke været muligt uden dig.
Det værdsætter jeg. Du gav hende noget, jeg ikke kunne.
Som politiet og institutioner ikke kunne.
Ingen kunne gøre det uanset hvad.
-Det kan ingen. -Fantastisk. Tak for alt.
Jeg brugte mit scryingspejl en stor del af aftenen i går.
Man sidder i et mørkt rum, ser på et spejl og mediterer.
Det var forberedelse til i dag, og jeg så noget interessant.
Et sted derinde var der en ikke helt ung eller helt gammel.
Mere midt imellem.
Det virkede åbenlyst tragisk på grund af timingen.
Jeg så en mand med skæg. Fuldskæg.
Det var ubehageligt. Der er det ved de spejle,
når man stirrer ind i dem, at det er ret rystende,
fordi man faktisk ser noget, og det kan jeg ikke lide.
Der kommer virkelig noget nu. Jeg hører bilnøgler rasle.
Okay. Hvad betyder det?
Pas. Det er det, jeg hører. Bilnøgler. Jeg ved det ikke.
-Godt, du er her. -Fantastisk.
I har ferskener.
-Det skal man i Georgia. -Præcis.
Vi har fersken-iste og ferskentærte.
Se den store myre.
Kan I se den? Det er som en naturdokumentar.
Den vil også have fersken-iste.
-Det er fint. Du er Kylie? -Det er jeg.
-Hvad hedder du? -Kathy.
-Har du en ting til os? -Ja. Hold det.
-Godt, så jeg holder det. -Okay.
Jeg tegner og ser, hvad der sker. Jeg formidler alt det, der kommer.
Okay. Vi har det.
Okay, kom. Jeg er her.
Der er en fraværende, som jeg troede ville være her.
Har I overvejet at invitere en mere med i dag?
-Til læsningen? Ja. -Okay, og de…
De kunne ikke nå det. Var det en kvinde?
-Ja. -Jeg må fremhæve den person.
Okay.
Det er lidt sært, men han taler om, da han gik bort.
Der er meget her. Kender I til en Williams i familien?
-Jeg har en William. -Okay. Er han død?
-Ja. -Så er det "mor" og "søn" der.
"Williams."
Der er en joke om konkurrerende sportshold. Sådan noget.
-Åh gud. -Den, der skiller sig ud.
Der er en gruppe, der er fan af et hold,
og så er der én, der skiller sig ud, og det er sjovt.
William … De gik alle på University of Florida.
-Min søster og jeg gik på Florida State. -Forstået.
-Vi var rebellerne. -Det betyder meget i syden.
Skønt! Jeg er med.
-Så har vi det med William. -Ja.
Vi har ham her. Hvad var hans fornavn?
-Dennis. -Okay. Vi skriver "Dennis" der
og "William" der. Så kan jeg adskille dem. Dennis. Lad os se engang.
Okay. Dennis.
Godt.
Det gør de af og til, men han taler om efter sin død.
En selvbevidsthed om … Folk vælger nogle gange
en åben eller en lukket kiste.
Han vil ikke huskes for den måde, han så ud på bagefter.
-Han viser et symbol for noget lukket. -Okay.
Han døde vist ikke helt ung, men heller ikke som gammel.
-Okay. -Han skulle have haft mere tid.
Hvor gammel var han, da han døde?
-I 40'erne. -Ja, i 40'erne.
Han viste mig sært nok bilnøgler.
-Har vi hans bilnøgler. -Næppe.
-Ved vi, hvad der blev af dem? -Jeg gør ikke.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg ser bilnøgler.
Jeg hørte dem på vejen hertil. At de raslede.
-Det tager vi senere. Jeg skriver ned. -Okay.
"Bil. Nøgler". Godt.
Der er en, der enten hurtigt blev fyldt med væsker,
eller som ikke kunne fjerne væsker helt fra kroppen.
-Okay. -Der er noget der.
Det føles, som om noget fyldes.
Jeg føler mig fyldt og kan ikke … De gør sådan her.
Jeg mærker min mave. Jeg føler, jeg sidder sådan her.
-Tror du, det er Dennis? -Det tror jeg.
Ja.
Det her lyder skørt, men der er en sjov historie.
Det giver nok ikke mening lige nu,
for der er en historie om en, der springer ud fra en bygning
eller fra et tag ned på jorden.
De viser noget sært, som de gør grin med, virker det som. Hvad kan det betyde?
Hans søn besøgte tit deres bedsteforældre og sprang ned fra taget.
Vi sad sammen på taget. Når bedstefar tog os i det,
-måtte vi springe ned. -Forstået. Det er sjovt.
Jeg går op og springer ned,
men på en sjov måde. Det er ikke en dødsårsag.
Det er noget sjovt. Ja.
-Sådan: "Løb!" -Et af vores minder.
At vi var børn, og bedstefar kom,
og vi måtte ikke være på taget. Vi måtte hurtigt ned.
Forstået. Den slags.
-En sjov historie. -Det er vildt.
De elsker at tale om ting, de ved, er sjove eller vil løfte stemningen.
Der er en bekræftelse.
Du er dygtig.
Alt er fint. Så jeg…
-Utroligt. -Ja.
Men…
…han er selektiv. Jeg vil høre, hvordan han døde. Det går frem og tilbage.
Fordi han viser mig … Okay.
Jeg føler mig dårligt tilpas, men jeg vil ikke tale om det.
-Ja. -Der er en klar fornemmelse af…
Jeg må sige, at det jeg hører, lyder som
en skud-reference. Er det forbundet med ham?
Jeg føler, jeg må fremhæve det.
Han henviser til sig selv og sin søn.
Sært. Okay. Lad mig se engang.
Gad vide, om en i Dennis nærhed enten fik skudt sig selv…
Jeg ved, det lyder sært. Der er et våben, der affyres.
Og der er noget sært ved det.
Det er ikke … Der er noget sært der.
-Ja. -Giver det mening?
-Ja. -Meget.
-Undskyld, for det… -Det er derfor, du er her.
Du får følelserne frem, fordi det passer præcis på Dennis.
-Ja, det er okay. -Og hans søn.
Ja. Det virker helt klart som noget tungt.
-Vi fokuserer på hans søn. Hvad hed han? -DJ.
-DJ. Okay. -Ja.
-Ham, der sprang fra taget. -Forstået.
-Jeg har en ting mere. -Ja? Perfekt.
-Er det til DJ? -Ja.
Skønt. Godt. Lad mig se, hvad jeg kan gøre.
ENCYKLOPÆDI OVER HUNDERACER
Det er tungt. Det er meget sørgeligt.
Han går fint igennem.
Når de vægrer sig ved at tale om deres død, betyder det typisk…
-De er ikke stolte af det. -Ja.
Jeg tror ikke, de holder fast i skammen,
men der er en følelse af: "Hvis jeg kunne gøre det om,
ville jeg ikke have gjort sådan." Han viser en følelse af:
"Hold op, det var dumt. Sådan skulle det ikke være sket."
Han viser ikke helt, at han ønskede at ende sit liv.
-Det slår mig som russisk roulette. -Tak.
Ubevidst. Enten ved overmod eller ved at gøre noget forkert,
og så sker der noget.
De planlagde ikke at begå selvmord,
men de satte sig i en situation, der førte til deres død.
Det føles mest som overmod.
-Ikke "jeg ville væk." -Bevidst.
Ja. Det giver mening.
Men jeg tror, hans søn kæmpede med depression.
Så hvad DJ angår, er der en masse.
Lad mig høre, hvem han var for jer, og hvad der skete.
Ja. DJ var min fætter.
Vi var tætte som børn og voksede op sammen.
Og næsten lige gamle.
Han begik selvmord, lige da jeg blev færdig i college.
-Forstået. -Men ja.
Det var ham, der gik bort pludseligt og tragisk.
Det, du sagde, gav mening. Jeg tror ikke, det var overlagt.
Jeg tror, at han fik sorte tanker
og havde adgang til noget, der afgjorde det for ham.
Ja. Det var en stor tragedie for familien.
Ja, helt klart.
Desværre døde hans far før ham.
Og han begik selvmord. De skød begge sig selv.
-Javel. -Moren fandt dem begge to.
-Ja. Hold da op. -Så…
Med flere års mellemrum.
-Okay. -Men hun var…
Ja, hun er meget stærk.
Og det var hende, vi allerhelst ville have haft med til læsningen.
-Det er godt, de kom til dig. -Det handler om hende.
Så kan vi fortælle hende om det, du har viderebragt. Så får hun fred.
Ja. Hun burde nok have været her i dag, men det var ikke nødvendigt.
-I kan give hende gaven. -Klart.
Fortælle hende, at de ikke ønsker,
at det billede hjemsøger hende for evigt.
-Ja. -Godt.
Særligt Dennis gav mig en klar følelse af ikke at have det fysisk godt
i en rum tid før sin død.
Var hans liv ikke endt, som det gjorde, var han nok død alligevel.
-Ja. -På en anden måde.
Det var vist hans argument for at gøre det.
Dennis var min mands bror. De obducerede ham,
og havde han ikke begået selvmord, var han død af leversvigt.
-Det giver mening. Ja. -Jep.
Det må han have været klar over, for han giver mig fornemmelsen af:
"Jeg vidste det, men ingen måtte vide det."
-Ja. Det giver mening. -En svær situation.
-Folk vil ikke lide. Det er hårdt. -Ja.
Før læsningen blev vi bedt om at skrive noget ned
om beskeder, vi håbede på at få.
-Ingen har set det. -Niks.
Jeg skrev "tag".
Jeg skrev "yndlingsfætter", og så skrev jeg "flod". I Florida.
Det blev alt sammen stort set berørt.
Det var det, der afgjorde det for mig.
"Det er noget, jeg ikke har fortalt produktionsholdet.
Jeg har ikke sagt det til mor eller andre, så lad os tale om taget."
Jeg er glad for, at vi fik gode oplysninger af dem,
fordi de ikke er her. De døde for tidligt.
Hej, Kylie.
Hej, tante Laurie. Han talte flere gange
om en tredje person, der ikke var her i dag.
-Og vi tænkte naturligvis straks på dig. -Det er utroligt.
Han talte om raslende bilnøgler.
Jeg har tre sæt nøgler, der var Dennis' og DJ's.
Du godeste.
Det var utroligt, så ofte de to smed nøglerne væk.
-Ja. Det er sjovt. -Du godeste.
-Jeg har alle nøglerne. -Vildt.
Viste onkel Dennis tegn på, han var utilpas eller tog sig til maven?
Han pressede ind på maven nede under ribbenene.
Han sagde, det var sure opstød, og det gjorde ondt.
-Ja. -Det er så vildt.
Det var utroligt.
Hvor fantastisk.
-Godt, du havde en god dag. -Den var rigtig god.
Men prøv at nyde hver dag, for ved du hvad?
-Livet går hurtigt. -Åh ja.
Du har fri mandag og tirsdag. Måske kunne du gå en tur udenfor.
-Der er aldrig nogen der. -Nul interesse i en gåtur.
Ingen forstyrrer dig. Du kan ikke bare sove.
-Det er usundt. -Skal vi vædde?
-Nej, men seriøst… -Jeg går da rundt og på wc.
Du smelter sammen med sengen.
-Ved du hvad? -Bogstaveligt.
Du smelter sammen med lagnet og får liggesår.
Ved du hvad? Slap lige lidt af.
Det er usundt for dig.
Du er udmattet, og jobbet kræver stor fysisk og følelsesmæssig styrke.
Jeg går på wc.
Ja. DFF. Ved du, hvad "DFF" betyder?
Det er fileme flot. Okay?
-Hør her, lille dame. -Ja.
-Jeg elsker dig højt. -I lige måde.
-Det var en smuk mand, der slog græs. -Skal jeg vende om?
CALIFORNIEN
En yderst teknisk måde at få det på lærredet på.
Efter en læsning skal jeg igennem en proces
for at fjerne energien og vægten fra læsningen. Jeg går i bad.
Fysiske bade hjælper.
Jeg mediterer og maler. Jeg bruger mere tid alene
for at få det rystet af mig.
Jeg ved ikke. Jeg tror, det her bliver malet over.
Det ligner en betændt numse.
Det er enden på det. Det er ringen af ild.
Jeg vil kalde det "Ring af ild".
Det er objektivt set dårligt, men lad os se.
Ja, vi gør lidt af det.
CALIFORNIEN
-Det gode er, der kommer meget ind. -Godt.
Ja.
-Ja, jeg ser baseball… -Virkelig?
Jeg ser…
…priser, men nogen fik dem vist, mens de stadig levede.
De lever ikke længere, men vi har stadig priserne.
Hold da op.
Er det første gang, du er her?
Ja. Jeg fik en reference til sportsforbindelserne her.
-Vildt. -Det er surrealistisk.
Det er et særligt sted. Det spillede en stor rolle i OL i 1984.
-Okay. -I hvilket år er du født?
I 1996, så det er lidt før min tid. Jeg svævede rundt i intetheden.
-Sikke et smukt sted. -Ja.
Jeg håber at få kontakt med en, der betyder meget for mig.
Det har været meget svært i de seneste år. Jeg følte mig isoleret og alene.
Han var en, jeg altid kunne tale med,
og jeg savner vores samtaler.
Jeg tænker på, om han er stolt af det, jeg har udrettet?
Okay. Da jeg vågnede i morges, forventede jeg ikke det her,
så jeg er meget spændt.
Før vi starter, hvad hedder du?
-Jeanie. -Jeanie. Fedt.
-Har du nogle ting? -Jeg har noget med.
Fedt.
Fabelagtigt.
Godt. Først fortæller jeg, hvad der kom til mig på vejen hertil.
Jeg mærkede en meget maskulin energi. En mand, der var
meget opsat på at prøve at nå igennem til dig i dag.
Meget sådan: "Det er mig. Jeg er her. Tal med hende."
Der var en fornemmelse af en utroligt stærk…
Som når nogen går ind i et lokale,
og han stjæler opmærksomheden, eller alle øjne rettes imod ham.
Han var den type.
Det interessante er, for jeg kendte ikke mødestedet,
at jeg fik referencer til trofæer og æresbevisninger.
Det giver mig et billede af, at det, vi har, er mere præstationsrelateret.
Noget, nogen har gjort,
som gjorde dem fortjent til en mindeplade, et trofæ, en medalje eller lignende.
Passer det på ham?
-Ja. -Okay. Fedt.
Jeg skal bekræfte, at hans navn blev sat på noget, og det er ikke…
Jeg har før siddet på en bænk, hvor nogens navn stod skrevet.
Det er ikke sådan. Det er så tydeligt, at vi ikke kan overse det.
-Sådan føles det. Giver det mening? -Ja.
-Okay, fedt. -Han prøver at imponere dig.
Han viser dig noget, du kan forstå og tage til dig.
Helt klart. Det virker vigtigt for ham.
Jeg skal tale om en sjov og pudsig særhed.
Okay.
Når folk er økonomisk godt rustet,
opdaterer de normalt ting. Køber nyt og får flere ting.
Han viser mig en situation, hvor jeg har noget, der virker,
og jeg vil ikke udskifte den. Jeg føler, jeg beholdt ting.
-Giver det mening. -Absolut.
Men han var helt … Han havde penge nok.
Han kunne snildt have gjort det, men han viser mig følelsen af:
"Virker den, behøver du ikke købe en ny."
Det er en særhed. Det er sjovt. Giver det mening.
Du aner ikke, hvor tit han og jeg har talt om det,
for han havde en sofa på kontoret, der var godt brugt.
Jeg tænkte: "Jeg overrasker ham."
Han kom ind på kontoret og sagde: "Hvor er min sofa henne?"
Jeg sagde: "Vi har fået en ny."
Han sagde: "Hvad ville du sige til, at jeg kom ind i dit hjem,
tog dine yndlings-sutsko og satte et par nye i stedet?
Sådan føles det for mig. Jeg kan lide det sådan."
-Virker det, så reparér det ikke? -Ja.
Ja. Det er meget den følelse.
Det er sjovt og beundringsværdigt. Det viser, at han ikke var materialistisk.
Det er mere praktisk. Det er meget interessant.
Og så … Okay. Jeg er med. Det der.
Godt.
Jeg prøver at få flere detaljer. Det ser vi nærmere på.
Du skal vide, at jeg kan mærke, at du kendte ham på en måde,
som ingen andre nogensinde helt kom til. Han viste en nød. Du knækkede den.
Du knækkede den. Du kom ind.
Det er sjovt. Han giver mig følelsen af, at han var meget for mange,
men det virker, som om du nåede ind til kernen af ham.
Der er på mange måder en følelse af, at jeg kan være sårbar,
og det ligger der en værdsættelse i.
Du må have været alt for ham,
for han insisterer på: "Det er min eneste ene."
Det er så sødt. Det er dejligt.
Han fører mig til det sidste halve år af sit liv.
-Okay. -Han ønskede ikke…
…frustrationer.
Jeg prøver at finde de rette ord.
Det føles, som om jeg ikke fik afsluttet de ting, jeg burde,
og det er jeg ked af.
Han giver mig følelsen af:
"Det er det eneste, jeg virkelig ville have gjort om."
Det virker meget vigtigt for ham,
at den situation ikke må forvrænge den måde, han huskes på.
Hvem er han for dig?
Min far, dr. Jerry Buss.
Han var ejer af Los Angeles Lakers.
Derfor sidder vi på LA Coliseum.
Han gik på dette universitet.
Han kom fra meget trange kår,
og det var en drøm for ham at kunne gå her på et stipendiat.
Han elskede sport.
Jeg siger gerne, at min far fik børn,
-men Lakers var hans baby. -Okay.
Han gik bort for otte år siden,
og han talte aldrig rigtig om døden.
Han elskede sit liv.
Han elskede alt, hvad han lavede.
Det var for hårdt at sige farvel.
Han henviste til navnet på noget, man ikke kan overse. Hvad var det?
Han udtrykte klart, at han ønskede en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Hold da op.
Det var et af hans stolteste øjeblikke.
Han strålede over at være en del af Hollywood.
Utroligt. Det er skønt.
De skifter lidt gear nu. Det er et godt tegn. De vil uddybe.
Noget fortidigt. Gad vide, hvad det er.
Okay.
Sært. Jeg skal tale om en, der mister en søskende.
En søskendes bortgang. Det virker vigtigt på en måde.
Jeg kender ikke forbindelsen.
-Jeg ser kun det, jeg ser. -Ja.
Mistede du en søskende?
-Ved et bevidst valg, ikke bortgang. -Forstået.
-Det er det manglende led. Javel. -Ja.
Var det en søster?
-Ja. -Ja, okay.
Han skal bare vide, at jeg ønsker, han havde sagt det tidligere,
og hvad han end frygtede i forbindelse med den oplysning…
-Ja. -Jeg er okay. Det generer mig ikke.
Jeg vil sikre mig, at han finder ro i det.
Da mine forældre blev gift, fik de et barn.
-Og de bortadopterede hende. -Ja.
De fortalte os aldrig om det.
Da han døde, fortalte min mor mig det.
For halvandet års tid siden
fandt vi den søster, jeg ikke anede, jeg havde.
Og jeg tror, det var vigtigt
for min far, men han vidste ikke, hvordan han skulle sige det.
Det føles som et klap på ryggen til dig.
-Du håndterede det flot. -Tak.
Det var så lidt. Er der andre spørgsmål i forbindelse med ham?
Altså…
Om han synes, jeg gør et godt arbejde,
og jeg vil vide, om han er stolt,
og om der er noget, jeg skal vide. Det er det hele.
Han virker meget, som om du fører arven videre.
Sådan: "Tak, fordi du gør det." Det føles, som om du står i spidsen.
Det virker meget, som om han føler, du trådte i karakter,
da andre forventedes at gøre det.
Han overlod styringen til mig.
Den måde, han drev det på, fungerede ikke rigtigt.
Han fortalte mig, at jeg havde muligheden via fonden
til at foretage ændringer.
Jeg er lettet over, at han mener, jeg trådte i karakter,
for det var nok noget af det hårdeste, jeg nogensinde har prøvet,
da jeg for et par år siden foretog ændringer
for at opnå den succes, han ønskede.
Det giver mening. Det er skønt.
Jeg vil tænke på ham i mit videre liv,
for ham og hans påvirkning i dag var specielt for mig,
så jeg er taknemlig for at tale med dig i dag. Jeg håber, vi mødes igen.
Det ville være skønt, hvis du kom til en kamp.
-Enig. -Det ville jeg sætte pris på.
-Du ville nok være populær. -Det ville jeg nyde.
-Alle ville komme hen til dig. -Det finder vi ud af.
Hov, er der ikke en i familien, der er stor basketball-fan?
Basketball? Hvem tænker du på?
-Din mor. -Min mor? Jo, det er rigtigt.
-Hun er stor basketball-fan. -Virkelig?
Jeg ville gerne møde hende. Tag hende med til en kamp.
-Jeg tror, I ville nyde det. -Det ville være dejligt.
Som alle andre gik jeg ind på hjemmesiden og skrev mig op på ventelisten.
Jeg håbede, det en dag blev min tur til at få en snak med ham.
Så han kunne skabe kontakten.
Han er noget særligt.
Du havde åbenbart en stor dag.
Virkelig stor. Det var vildt.
Det var datteren af grundlæggeren af Lakers.
-Hvad? -Ja, hun hedder Jeanie.
-Mødte du Jeanie Buss? -Ja.
Du godeste.
Jeg føler mig lettet, glad og forbundet
og bare dejligt…
Jeg føler, jeg fik et kram.
Et kram.
Det er dejligt.
-Godt. Jeg er klar. -Lad os køre.
Det bliver godt at se Felicia og Peter.
-Forhåbentlig har de nogle svar. -Ja.
-Eller kan give deres perspektiv. -Ja.
Jeg tager til Hanford, fordi jeg vil vide mere om,
hvad der skete med min mors familie.
Det er godt, jeg gør det alene,
for det er så følelsesladet.
Min mor skulle ikke med, for jeg vil passe godt på hende
og ønsker ikke at gøre hende oprørt.
Felicia og Peter skal kunne tale frit
uden at bekymre sig om, hvordan det påvirker hende.
TYLER HAR IKKE SET SIN ONKEL PETER OG TANTE FELICIA,
SIDEN HAN OPDAGEDE, AT DE IKKE ER BIOLOGISK FAMILIE.
Jeg har ikke set dem længe,
fordi jeg sjældent tager til Hanford.
Det vækker ikke glade minder.
Det var en tid i mit liv, der var mærket af smerte
uden at kunne se en udvej. Jeg følte mig fanget
og ønskede, jeg var en anden.
TYLERS BARNDOMSBY
Jeg har aldrig set den side af Hanford.
Jeg har set det hele her, men det er længe siden sidst.
Det område her ligner Georgia.
Ja.
Meget konservativt.
Det var der, Stella myrdede folk
og gjorde mange dårlige ting.
Der er noget meget ondt.
Der er mere, vi ikke kender til, som bare er meget mørkt.
STELLA BLEV FOR NYLIG LØSLADT
EFTER AFSONING AF EN STRAF PÅ 32 ÅR
FOR MORDET PÅ TO PERSONER.
Jeg introducerer dig en anden gang.
Det er så tungt.
-Det er fint. -Nok ikke et godt tidspunkt.
Jeg fortæller om det.
Det er fint. Jeg er okay.
-Er det fint? -Ja, det fungerer.
-Godt. Jeg kommer igen. -Okay, godt.
Fint.
-Hej! -Skynd dig, Tyler!
-Jeg løber. Jeg har brownies med! -Du godeste!
-Hej. Du ser godt ud. -Du godeste, hvor er du køn.
Du ser så godt ud!
Du er for nuttet! Hvordan går det, grillmester?
-Hvordan vil du have ribbenene? -Jeg er til gulerødder.
Men til gengæld har jeg brownies med.
Vi talte om din mor, og hvordan…
-Ja. Men jeg har bagt dem. -Har du det?
Pas hellere på, for jeg er ikke god til det.
-Husker du sidst, du besøgte os? -Det er vel syv år siden.
-Det er længe siden. -Ja.
-Længe siden. -Vil du række mig kartoffelsalaten?
Klart, værsgo.
Hvordan har du det?
Godt. Jeg har travlt med alt det, der foregår.
I ved jo, der er sket en del i de seneste år.
-Min mor. -Ja.
Det begyndte med DNA-testen.
-Det rystede os. -Ja. Det var lidt vildt.
Det rystede os alle. Virkelig.
Jeg er bare taknemlig for, at I stadig er i mit liv.
Som jeg sagde til din mor, så er jeg ligeglad.
Hun vil altid være min søster.
-Du vil altid være min nevø. -Præcis.
Man kan ikke ændre følelser, bare fordi man ved,
at nogen ikke er ens søster eller bror, vel?
Det talte vi om på vejen hertil.
Vi kunne aldrig mene, at Theresa ikke var familie.
-Ja. Klart. -På ingen måde.
Mor tog væk i et år, og så kom hun tilbage.
Så tog hun væk i et år mere og kom tilbage.
Da hun kom tilbage, havde hun Theresa.
-Javel. -Jeg holdt hende i mine arme.
Hun var så sød. Hun var som et englelys.
-I er overlevere. -Ja.
-Virkelig. -Ja.
-Det har været hårdt. -Derfor ønskede jeg det her.
Jeg ville møde jer to, fordi I har været så hårdføre igennem det her…
Ja. Det er utroligt, jeg ikke blev narkoman.
-Det er godt gået! -Eller blev hjemløs.
-Eller sad inde. -Det vil inspirere folk.
Fordi min historie … Mit liv var ren tortur.
-Ja. -Igennem mange år.
Det, Peter gennemgik, og alle de involverede…
Det er det eneste, jeg ikke kan tilgive mor for.
-Forståeligt. -Det, hun gjorde mod Pete.
-Klart. -Jeg kan klare det, hun gjorde mod mig.
Men ikke mod min bror. Det tilgiver jeg hende aldrig for.
-Jeg er med. -Frygteligt.
-Ja. -Jeg advarede Pete.
-Jeg sagde: "Pas nu på." -Det gjorde hun.
Hun skabte så meget vrede, splittelse og kaos.
-Du har god grund til de følelser. -Ja.
Jeg har ikke engang talt med hende, og dog gør hun mig så arrig.
Ikke kun over det med min mor, men også med dig og Peter.
Det lader til, at hun påvirkede alle negativt.
Ja. Hun var bare grusom.
-Ja. Unødigt. -Grusom og ond.
Uden nogen grund.
Jeg tænkte hele tiden, at hvis jeg opførte mig rigtig pænt…
-Ja. -…ville hun ikke slå mig denne gang.
-Det var ikke sådan. -Eller sådan.
-Jeg frygtede at gå hjem efter skole. -Ja.
Det var frygteligt at vokse op i det hus.
Ja.
-Jeg hadede hende. -Ja.
-Jeg hadede hende, fra jeg var 13. -Ja.
-Det var et mareridt. -Ja.
Theresa forstår, hvad jeg gennemgik, for hun gennemgik meget. Ligesom mig.
Det var surrealistisk at høre det for første gang.
Jeg anede ikke, hvad de egentlig oplevede.
Jeg ser min mor vågne midt om natten.
Hun har slem PTSD, og jeg har rejst hele landet rundt med hende.
Jeg hører hende i det andet rum,
hvor hun taler i søvne: "Jeg er bange."
Det gør mig så ubeskriveligt ondt,
for der er meget mere, jeg ikke kender til.
Tekster af: Pia C. Hvid