‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- עמק סנטה קלריטה, קליפורניה -‬
‫היי, מתאים לך פסטה?‬
‫כן. את מכירה אותי.‬ ‫-בסדר.‬
‫מגניב.‬ ‫-ביקשתי פעם משהו אחר?‬
‫אני יודעת, אתה ממש משעמם.‬ ‫רוצה גבינת צ'דר מגורדת מעל?‬
‫זה הדבר האחרון שכתבתי כאן.‬
‫מצחיק ש… את רואה נסתרות?‬ ‫-תפסיק.‬
‫לא כתבת את זה.‬ ‫-תראי, "גבינת צ'דר".‬
‫כמה מוזר. אלוהים.‬ ‫-צ'דר. תעלומה. בסדר.‬
‫אתה מצחיק.‬
‫הייתי אמורה ללכת למסיבת יום ההולדת של סטלה‬
‫ולגמרי… הוזמנתי, אבל לעולם לא אעשה את זה.‬
‫הוזמנת?‬ ‫-לא אלך. אין סיכוי.‬
‫השנה?‬
‫כן. מלאו לה 94 או 95 או משהו.‬
‫אבל כולם היו מנומסים והזמינו אותי.‬
‫זה לא קרה. זה לא יקרה.‬ ‫-כן, בהחלט.‬
‫כן. אתה יודע, כל כך הרבה דברים קורים איתה,‬
‫ואני לא רוצה שום קשר איתה.‬
‫כל חיי, עד לפני שנתיים,‬ ‫חשבתי שסטלה היא אמי.‬
‫הרוצחת הזאת. וזה יישמע נורא,‬
‫היא לא אדם רע כי היא הייתה רוצחת.‬
‫היא עשתה המון דברים אחרים.‬
‫עדיין לא התעמתי עם סטלה‬
‫בנוגע לאופן שבו היא קיבלה אותי.‬
‫היא סיפרה לי שקר אחר שקר.‬
‫כל חיי חשבתי שהיא אימא שלי,‬
‫ואני לא יודעת איך היא הצליחה לעשות את זה.‬
‫ואיך היא קיבלה אותי מאמי הביולוגית.‬
‫איזה שקר היא סיפרה שגרם לאמי למסור אותי?‬
‫כי אמי לעולם לא הייתה מוסרת אותי‬ ‫למישהי מרושעת ואיומה כמוה.‬
‫כילד, סיפרו לי שאמה של אמי הייתה בכלא.‬
‫זה לא היה סוד,‬ ‫ בהתחשב בכך שהיא ישבה בכלא 30 שנה,‬
‫והייתה בבית הסוהר חלק ניכר מהילדות שלי.‬
‫אנשים מהכלא היו כותבים לי.‬
‫הם היו כותבים, "בתנ"ך כתוב‬
‫שאמורים לכבד אם ואב.‬ ‫זה לא בסדר שאת לא מבקרת את אמך,‬
‫ואת לא מדברת איתה".‬
‫העניין הוא לא עם מי את שומרת על קשר‬ ‫או מאמינה לדבריו.‬
‫כן, בואי נחגוג ביחד את חג המולד.‬
‫כן, טוב…‬ ‫-כן, אני יודעת. זה מטורף.‬
‫היא בהחלט ניצלה את התנ"ך לטובתה‬
‫כשציטטה ממנה‬ ‫וניסתה לכפות את הרעיון הזה על ילדיה.‬
‫ולהפעיל כל מניפולציה אפשרית.‬
‫היא תמיד הצטרפה לכנסיות.‬ ‫-כן.‬
‫ושם היא מצאה אנשים פגיעים‬
‫להערים עליהם.‬
‫"אנחנו צריכים כסף. צריכים כך או אחרת."‬
‫הם רצו לעזור והיא הייתה מביאה אותי.‬
‫כן.‬ ‫-כי הייתי קטנה.‬
‫אז היא הביאה אותי אליהם‬ ‫והיא ידעה מה היא עושה.‬
‫סטלה היא רוצחת, נוכלת, שקרנית.‬
‫אני פשוט לא… אני לא יודעת איפה זה נגמר.‬
‫כלומר, זה נמשך עוד ועוד.‬ ‫היא כל מה שאדם רע יכול להיות.‬
‫וזה הקטע המטורף.‬
‫היא בת 94 והיא עדיין חיה.‬
‫אתה יודע, טיילר,‬
‫אולי לא אדע לעולם מה קרה.‬ ‫-כן.‬
‫לא מדובר באישה שעשתה טעות או שתיים.‬
‫מדובר בסטלה,‬
‫שבמשך חיים שלמים הרסה לאנשים את החיים.‬
‫אני חושב שאמי נהפכה לקורבן,‬
‫אבל גם לניצולה.‬
‫אבל יותר מזה, מגיע לה לקבל הסבר למה שקרה.‬
‫למה אמה לא הייתה יכולה לגדל אותה.‬
‫ולמה האישה האחרת הזאת‬ ‫לקחה אותה ולא החזירה.‬
‫חושבים שכמדיום, אני אמור להצליח‬ ‫לדבר עם כל אחד בצד השני‬
‫ולהבין איך סטלה קיבלה אותה,‬
‫אבל זה לא עובד ככה.‬
‫במובן מסוים, אני בדיוק כמו כל אחד אחר‬ ‫שמחפש תשובות.‬
‫אני לא יודעת, טיילר.‬
‫אני לא יודעת מתי זה ייגמר איתה.‬ ‫אני מניחה שביום שהיא תמות,‬
‫ואני אשאר להתמודד עם זה כל חיי.‬
‫היו יכולים להיות לה חיים אחרים לגמרי‬ ‫והפושעת הזאת גזלה אותם ממנה.‬
‫בגדול, אני רוצה שהיא תתקרב כמה שניתן‬ ‫לתחושה של סגירת מעגל.‬
‫אני רוצה לדעת יותר‬ ‫על מה שקרה למשפחה של אמי.‬
‫אני רוצה לקבל תשובות לכמה מהפרטים החסרים.‬
‫אני חושב שאפשר להירפא‬
‫אם נסכים להביט בדברים כמו שהם‬
‫בלי בושה ולחוות אותם שוב.‬
‫- פרק 2: אימא יקרה -‬
‫- פאלוס ורדס, קליפורניה -‬
‫נסיעה קופצנית.‬
‫אלוהים, זה…‬ ‫-אלוהים אדירים!‬
‫אלוהים. ראית את זה?‬ ‫-למען השם!‬
‫חתיכת ירידה.‬ ‫-וואו.‬
‫אני זה שאמור לנהוג כאן. באמת.‬
‫אני לא ממש צריכה להגיד לך איך לנהוג,‬
‫כי אני יודעת שבבוא היום,‬
‫כשתקבל את הרישיון שלך, אתה תהיה נהג מעולה.‬
‫אתה לא מרגיש שאתה נוהג לפעמים?‬
‫אבל את גרועה בניווט,‬
‫כי את רואה רק את מה שקרוב.‬
‫אני חושב שאני קורא כמה אנשים היום,‬
‫כי אני קולט קבוצות שונות.‬ ‫-באמת?‬
‫יש סבתא אחת‬
‫שחיה חיים מלאים לגמרי, כך אני חש.‬
‫ולמעשה, תזמנה את מותה.‬
‫אז היא עברה כשהיא הייתה מוכנה לכך.‬
‫מעניין.‬
‫אז נראה איך זה יתבטא היום.‬
‫יש לי הפתעה בשבילכם.‬
‫יש לי תלמיד אחד‬
‫שלימדתי לפני הרבה זמן,‬
‫והייתה לו השפעה גדולה על חיי,‬
‫ולי הייתה השפעה גדולה על חייו,‬
‫וזה ממש מגניב, ואני רוצה שתפגשו אותו.‬
‫הוא יבוא עד לכאן?‬ ‫-כן.‬
‫כל החברים שלי חושבים שאנחנו‬
‫מצלמים תוכנית על איך זה להיות מורה,‬
‫ולא סיפרתי לאף אחד כלום.‬
‫הוא היה תלמיד שלך בסן דייגו?‬ ‫-לא. בהנפורד. גרנו בהנפורד.‬
‫הנפורד.‬ ‫-כן, לפני הרבה זמן.‬
‫אוקיי.‬
‫זה מהודר.‬ ‫-כן.‬
‫כאילו, אני מרגיש מאוד…‬
‫מהודר?‬ ‫-לא, עשיר.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫בהצלחה בקריאה.‬ ‫-תודה.‬
‫מישהו רוצה לשתות משהו? כמו תה קר או…‬
‫בטח, אני אשמח.‬ ‫-כן?‬
‫זה יהיה נהדר.‬ ‫-תודה.‬
‫קורי נחמדה.‬ ‫-אני אוהבת את זה.‬
‫הזדמנות לנשנש.‬ ‫-אני יודעת, נכון?‬
‫שלום.‬
‫אלוהים! אתה התלמיד?‬ ‫-איך הולך?‬
‫היא בדיוק סיפרה לנו על תלמיד שלה.‬
‫וואו! אלוהים!‬ ‫-טריש, התלמיד שלך הגיע!‬
‫אלוהים!‬ ‫-כמה מוזר! מצחיק.‬
‫מה?‬
‫אלוהים!‬ ‫-היי!‬
‫אתה מכיר אותו?‬ ‫-לא.‬
‫הוא מ"הוליוד מדיום". זה טיילר הנרי.‬
‫לא ידעתי!‬
‫כל כך טוב לראות אותך.‬
‫אני רוצה להיפגש איתך כבר שנה.‬
‫אני יודעת. זה כאילו…‬
‫עכשיו זה קורה. אלוהים!‬ ‫-זה קורה.‬
‫הוא בהחלט הפתיע אותי.‬ ‫-אלוהים.‬
‫כן! קדימה. איזה נוף משגע.‬ ‫-אז…‬
‫היי!‬
‫מה שלומך?‬ ‫-טוב, מה שלומכם?‬
‫מטורף.‬ ‫-כן. אנחנו אוכלים.‬
‫אין בעיה. נעים להכיר אתכם.‬
‫תודה!‬ ‫-תראי אותך, קור.‬
‫אני המארחת המגושמת.‬ ‫-המארחת המשובחת.‬
‫זה כל כך סוראליסטי.‬
‫כן. היי, חומד.‬ ‫-כמה מצחיק. שלום! כולם בסדר?‬
‫כן!‬
‫יופי. אני שמח להיות כאן.‬ ‫-הפתעה!‬
‫הצלחת להפתיע מדיום, אז כל הכבוד.‬
‫בסדר. אז…‬
‫לא ראיתי אותך הרבה זמן, אז חשבתי…‬
‫האנשים האלו חשובים בחיי.‬
‫אתה אדם חשוב מאוד בחיי.‬
‫וחשבתי לקבץ את כולם.‬
‫רציתי לראות אם תפתיע אותם…‬
‫כן. אני מופתע. כולנו מופתעים.‬
‫ותעשה להם קריאה. זה יהיה…‬
‫בהחלט.‬
‫דיברנו על זה…‬ ‫-היא שאלה.‬
‫אנחנו מעריצות ודיברנו על זה במשך שנים.‬
‫כן. וחשבתי לעצמי, "יום אחד".‬
‫חשבתי, "נעשה את זה עכשיו. נלך על זה".‬ ‫-בהחלט.‬
‫אנחנו גורמים לזה לקרות. אני נרגש.‬
‫מעולם לא חשבתי שאזכה לחוויה כזאת.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-באמת.‬
‫בקשר לזה, עברתם פעם קריאה?‬
‫משהו כזה?‬ ‫-לא.‬
‫טוב, מגניב.‬
‫את עברת פעם? בסדר.‬ ‫-קצת.‬
‫אז גיליתי על היכולת שלו‬
‫בכיתת המתמטיקה שלי.‬
‫טיילר ישב מאחור.‬
‫הוא היה שקט מאוד וחשבתי,‬ ‫"טוב, אני צריכה להכיר אותו".‬
‫זה הילד שאת חושבת, "אני אבין את זה".‬
‫ואז חמותי חלתה מאוד.‬
‫היא אושפזה בבית החולים.‬
‫ואז הבת שלי התקשרה ואמרה,‬
‫"אימא, את צריכה לשלוח לשם‬ ‫את ג'ושוע ואת דלה".‬
‫אז שלחתי את הילדים באותו לילה.‬
‫הם נסעו לשם והיו בבית החולים.‬
‫היא נפטרה, וקיקי התקשרה אליי בבוקר‬ ‫ואמרה, "אימא, היא נפטרה".‬
‫היא אמרה, "זה היה מטורף,‬ ‫כי היא לא נראתה טוב".‬
‫ואחרי מותה, היא אמרה, "בחיי שהיא‬ ‫נראית כאילו היא יכולה לקום ולרוץ".‬
‫היא פשוט נראתה אחרת.‬
‫חשבתי, "אני הולכת לעבודה".‬ ‫הלכתי לעבודה ונכנסתי לכיתה,‬
‫וניסיתי ללמד, ולבסוף הפעמון צלצל.‬
‫כל הילדים יצאו וטיילר המשיך לשבת.‬
‫פשוט המשיך לשבת.‬ ‫והוא אמר, "מיס קאמפ, אני יכול לדבר איתך?"‬
‫אמרתי, "כן, בטח. על מה אתה רוצה לדבר?"‬
‫הוא אמר, "אני לא יודע איך תקבלי את זה,‬
‫אבל יש לי הודעה עבורך". הייתי כזה…‬
‫אמרתי, "כן?"‬
‫והוא אמר, "לוריין רוצה שאמסור לך‬
‫שמותר לבכות".‬
‫הסתכלתי עליו ופשוט איבדתי את זה.‬
‫התחלתי לבכות. והוא אמר,‬ ‫"היא רוצה שתדעי שמותר לבכות,‬
‫ושהיא מודה לך על ששלחת את הילדים לביתה,‬
‫כי היא מרגישה הרבה יותר טוב,‬ ‫היא מרגישה שביכולתה לרוץ".‬
‫והסתכלתי עליו והייתי כזה…‬
‫ופשוט…‬
‫היה לי רגע.‬
‫זה היה ענק.‬ ‫זה מה שהייתי צריכה לשמוע באותו יום.‬
‫ואמרת, "אני רואה שההילה שלך שונה".‬
‫וחשבתי, "וואו! מה קורה?"‬
‫מה קורה פה?‬
‫וזה היה משמעותי, והאמנתי לו מיד‬
‫כי אף אחד לא קרא לה לוריין.‬
‫אף אחד.‬
‫כולם קראו לה נאן.‬ ‫-כן.‬
‫או דלה.‬ ‫-כן.‬
‫בתור מתבגר, טיילר היה שקט מאוד,‬ ‫מופנם מאוד.‬
‫כל יום הוא היה שואל,‬ ‫"מה שלומך היום? מה קורה?"‬
‫עכשיו, במבט לאחור, השקט שלו נראה הגיוני.‬
‫הוא בטח ספג המון מידע כל הזמן.‬
‫הוא אדם מיוחד בחיי ששינה אותי לטובה.‬
‫היום, כשאני מתחיל בתהליך,‬ ‫כל אחד עשוי להגיע.‬
‫לעתים קרובות בקריאות,‬ ‫יש הכרה גם באנשים שנפטרו וגם באנשים חיים.‬
‫אז אני צריך לנווט ולהבין‬ ‫מי מנוח, מי עדיין כאן‬
‫ומה המסר.‬
‫לפעמים אני עובד עם חפצים.‬
‫יש אנשים שמביאים חפצים. אחרים לא.‬
‫הבאתם חפצים היום?‬
‫לא ידעתי אז לא הבאתי כלום.‬ ‫אתה לא הבאת כלום.‬
‫הבאתי משהו כשהלכתי‬ ‫להביא משקאות לכולם וראיתי אותך.‬
‫יש לך את זה בהישג יד?‬
‫על האצבע שלי. ממש בהישג יד.‬ ‫-מגניב. תוכלי להניח שם? אהבתי.‬
‫אנחנו מתבדחים.‬
‫אחזיק בזה, רק כדי להתחיל.‬ ‫-בסדר.‬
‫נתחיל… נראה מה יעלה כאן,‬
‫ואז אעבור אליכם.‬
‫בתאוריה, בכל אופן.‬ ‫-בסדר.‬
‫ונראה מה יקרה.‬ ‫-בחיי.‬
‫אני אתחיל להתחבר.‬
‫אתחיל להעביר אנשים אחד אחד.‬
‫בסדר.‬
‫אוקיי.‬
‫כן.‬
‫כשאנחנו מדברים איתך,‬
‫אני רוצה לדבר על המשפחה שלך מצד אמך,‬
‫איך שזה עובר.‬
‫ומעניין מאוד שזה מגיע כך.‬
‫כי הם מדברים על שושלת ארוכה של אנשי חינוך,‬
‫דורות רבים של אנשי חינוך‬ ‫בצורה כזאת או אחרת.‬
‫אבל אני רואה שלושה ספציפית.‬ ‫את מכירה שלושה דורות לפחות?‬
‫כן.‬ ‫-טוב, יופי.‬
‫אז אני מרגיש את הגברת הזאת.‬
‫אני מתחבר לצד של אמך‬ ‫יותר מלצד של אביך, בסדר?‬
‫זה הכיוון, ככה זה עובר.‬
‫היא נכנסת. היא מתעקשת מאוד.‬
‫היא מדברת על אמך, ואני חש שהיא חיה.‬
‫חשוב לזכור זאת.‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי.‬
‫אני חש שעליי להדגיש את אמה.‬ ‫זה האדם שקיווית לשמוע ממנו?‬
‫אני רק מוודא.‬ ‫-לא ייאמן, כן.‬
‫מתה על זה.‬ ‫-היא מראה לי משהו מצחיק.‬
‫מבחינת ההתייחסות, זה מצחיק.‬
‫אני חש שהיא חיה חיים מלאים.‬
‫היא לא מראה לי טראומה או מוות מוקדם מדי.‬
‫יש איזו בדיחה‬ ‫על ""החזיקי מעמד עד גיל 100".‬
‫היא פספסה את זה.‬ ‫-"אני אגיע לגיל 100!"‬
‫אני חש שהיא לא הגיעה לזה.‬
‫אבל היא התקרבה.‬ ‫-כמעט. כן.‬
‫ובאופן שאני חש בזה,‬
‫היא מדגישה כמה דברים.‬
‫היא מראה לי את מגדל אייפל.‬ ‫-היא מפריז!‬
‫לא ייאמן!‬ ‫-אבל יש צילום.‬
‫יש צילום שלה בחזית מגדל אייפל או…‬
‫בתוך המגדל.‬ ‫-כן.‬
‫ויש על זה דגש חזק.‬
‫אני רואה את הצורה המשולשת.‬ ‫-אלוהים.‬
‫כן, בסדר.‬ ‫-וואו. מפריז.‬
‫היא מפריז.‬
‫מגניב.‬ ‫-זה מצחיק.‬
‫ממש מגניב. בסדר.‬
‫היא מעלה כמה דברים שקשורים לבנות שלה.‬
‫הייתה לה יותר מבת אחת?‬ ‫-שתי בנות, כן.‬
‫זה חיבור לשני מקומות.‬ ‫כשאנחנו מדברים על הבנות שלה,‬
‫אני חושד שהיא מראה לי אחת כאן ואחת שם.‬
‫החוף המזרחי והמערבי.‬ ‫-נפרדות גאוגרפית,‬
‫אבל גם פלורידה.‬ ‫-דודה שלי גרה שם. הבת שלה.‬
‫הבנתי. אני טיילר, דודה, פלורידה, מוזר.‬
‫היא מאשרת את התחושה שלי‬ ‫שהיא תזמנה את מותה.‬
‫נדמה שהיא עיכבה את מותה,‬
‫ועשתה זאת כשהייתה מוכנה.‬
‫אם אמרו במשפחה,‬ ‫"מעניין אם היא מעכבת ומתזמנת את זה",‬
‫אין כל ספק שהיא תזמנה.‬
‫היא הרחיקה ממנה את מה שזה לא יהיה‬ ‫וחיכתה שילדיי ייפרדו ממנה.‬
‫ואז נפטרה. כן, היא תזמנה הכול.‬
‫יש דגש חזק על זה.‬ ‫-כן?‬
‫היא רוצה שיידעו. "ידעתי שזה יקרה,‬
‫ואני מרגישה שהייתה לי שליטה בסוף."‬ ‫-כן. אתה צודק.‬
‫זה ממש אדיר.‬ ‫-וואו. כלומר, פגעת בול.‬
‫יופי. מדהים. אחזיר לך את זה.‬ ‫-תודה.‬
‫אני מתחבר…‬
‫קחו לעצמכם…‬ ‫-בטוח?‬
‫כן. תיהנו.‬ ‫-תודה, אדוני.‬
‫אז אני אחליף הילוך.‬
‫ונמשיך משם. זה די מעניין. בסדר…‬
‫קבל קצת רוח!‬ ‫-אני יודע.‬
‫אני נראה כמו ביונסה עם הרוח בשיער.‬
‫בסדר, אז…‬
‫כן.‬
‫בואו נדבר על המנוח הצעיר יותר.‬
‫זה טראומטי יותר עבורך, איך שזה מגיע,‬
‫זה מישהו שבהחלט מת בטרם עת.‬
‫לפני גיל העמידה אפילו, אז ממש בטרם עת.‬
‫האדם הזה מביא איתו הרבה חרדה.‬
‫כשזה קורה, זה בדרך כלל אומר‬ ‫שהם מהססים לדבר על הפטירה‬
‫בגלל האופי הטראומטי של האירוע.‬
‫יש דגש על גילוי,‬
‫לראות גופה של מישהו אחרי מותו.‬
‫דגש חזק על זה ורצון שזה לא יהיה טראומטי‬
‫עבור האנשים המעורבים.‬
‫כן.‬ ‫-אבל זה עניין שלם.‬
‫וזה קשור מאוד לעובדה‬ ‫שראינו מישהו מיד אחרי מותו.‬
‫אין ספק שזה היה בטרם עת.‬ ‫-כן.‬
‫קשה מאוד להתכוונן לזה כי אני מרגיש ש…‬
‫אני בטוחה.‬
‫היו מצבים שבהם‬
‫שהם לא זכו בהזדמנות להיפרד כמו שהם רצו.‬
‫כשדבר כזה מגיע, זה בדרך כלל מעיד‬
‫על הזדמנות לתקשורת אחרונה‬
‫שלא זכינו לה. זה הגיוני?‬ ‫-כן.‬
‫כן, אני בטוחה שזה חבר שלי, טראוויס.‬
‫כן.‬
‫אחד החברים הכי טובים שלנו‬ ‫ניסה להשיג אותו כל הלילה ולא הצליח.‬
‫כן.‬ ‫-והוא לא התעורר.‬
‫אבל אני חושבת שהיו לו בעיות לב.‬
‫והחבר שלנו מצא אותו במיטה.‬
‫כן, נכון.‬ ‫-ואי אפשר היה להעיר אותו. זה היה…‬
‫כן.‬
‫אין לי מילים. באמת שאין לי מילים.‬
‫הוא מתנצל כמעט על איך שזה קרה.‬
‫בעיקרון. זה מעורפל.‬ ‫הוא מדגיש רק את התחושה הזאת,‬
‫וחשוב לי שזה יהיה ברור, שלווה מלאה.‬
‫הוא משדר בהירות נפשית ברורה.‬
‫בהירות ברורה.‬ ‫-אני אוהבת את זה.‬
‫אני חושב שאולי לפני מותו,‬
‫מצבו הנפשי לא היה ברור כל כך,‬
‫זה יהיה ניסוח מכבד.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬ ‫-אז הוא מודע לבהירות שלו עכשיו.‬
‫הוא אומר, "אני בסדר גמור".‬
‫הוא כאן.‬ ‫-זה אדיר.‬
‫כן, וזה משהו טרגי במיוחד,‬
‫כי התחושה היא‬
‫שהוא נפטר כשהמצב היה…‬
‫בשיפור.‬
‫הוא עבד קשה כדי להגיע לזה.‬ ‫-כן, נכון.‬
‫כן. והוא עזר להרבה אנשים במסע שלו,‬
‫ואני חושבת שבגלל זה היינו המומים כל כך.‬
‫מבינים? הוא הוציא מכולם את הטוב שבהם.‬
‫אלו אנשים מיוחדים מאוד.‬
‫זה ממש מדהים.‬
‫הוא קרע לך את הצורה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-חומד.‬
‫אבל אני מרגישה נפלא.‬
‫אני מרגישה שאני יכול להעביר את זה למשפחתו.‬
‫יש לו שלוש בנות.‬
‫הם אהבו אותו מאוד. כולם אהבו אותו.‬
‫טראוויס עזר לי להשיל את עורי‬
‫ולהתפתח לאדם שאני אמורה להיות.‬
‫הוא היה כמו אח גדול בשבילי‬ ‫כשהייתי זקוקה לכך מאוד.‬
‫כן. בסדר.‬
‫כמו שזה קורה, בזמן שאני משרבט ומתרכז,‬
‫אני מרגיש שעליי לדבר איתך.‬
‫אני חש שעליי לדבר על אמך.‬
‫בסדר? וזה מסובך קצת.‬
‫אני רוצה שתדעי שהאנרגיה שלה‬
‫היא אנרגיה טובה,‬
‫אבל אני חש שהיא למדה דברים רבים מאז מותה‬
‫לגבי דברים שאפשר היה לעשות אחרת.‬
‫בחיים, אני מאמין שאנחנו עושים‬ ‫מה שביכולתנו עם מה שיש לנו.‬
‫אבל אני חש גם שהיו מצבים‬
‫שהיא לא ראתה או לא הודתה בהם כשטעתה.‬
‫מצבים שהיא הייתה יכולה לפעול בהם אחרת.‬
‫ולפי האופן שזה עובר,‬
‫התחושה היא של "אני מבינה עכשיו,‬ ‫ואני מצטערת".‬
‫למעשה, נאלצת לקבל את ההתנצלות‬ ‫שמעולם לא הוצעה.‬
‫וואו.‬ ‫-בגדול.‬
‫היא רוצה להתנצל בפנייך היום‬ ‫כי היא לא ראתה את זה כשהייתה בחיים.‬
‫לא באופן מלא.‬
‫אבל היא רואה את זה עכשיו משם.‬
‫וברגעים שחשת בהם‬ ‫שאת זקוקה לאימא יותר מכל דבר אחר,‬
‫היא חשה שהיא הייתה מוגבלת‬ ‫ביכולת שלה לעשות את זה.‬
‫לתת את זה בצורה מלאה.‬
‫היא משדרת תחושה של "אני רואה את זה עכשיו,‬ ‫אני מבינה את זה עכשיו,‬
‫ואני מצטערת".‬
‫והיא משדרת הרבה אהבה אלייך.‬
‫אני מרגיש שיותר מהכול, היא מתחרטת‬
‫על שהיא הלכה לאיבוד בפרטים.‬
‫והיא גאה מאוד בטיפול שלך בילדייך,‬
‫ועל שלא חזרת על הטעויות שלה.‬
‫כן!‬ ‫-זה מקסים.‬
‫ובזכות זה, היא מרגישה שאת הבת הכי טובה‬
‫שהייתה יכולה להיות לה אי פעם.‬
‫אבל היא הבינה דברים רבים מאז מותה.‬
‫ואני חושב שזה הדבר היפה‬
‫כשאנשים מתקשרים. יש שינוי בהבנה‬
‫לגבי מה שהם היו יכולים לעשות אחרת.‬ ‫והיא באמת מצטערת.‬
‫תודה.‬ ‫-כמובן.‬
‫אלוהים.‬ ‫-עכשיו את זו שחטפה.‬
‫חוטפים חזק, רושמים שמות.‬ ‫-אבל ההרגשה נהדרת.‬
‫יופי. מדובר בהקלה. זאת המטרה.‬
‫זה כל העניין.‬ ‫-סגירת מעגל.‬
‫היו בינינו יחסים מוזרים מאוד.‬
‫היא הייתה פוגענית מאוד רק כלפיי.‬
‫ואף פעם לא הבנתי למה.‬
‫אפילו כשהיא נפטרה,‬
‫בכיתי כי חשבתי, "לעולם לא אקבל התנצלות".‬
‫אז… זה די מטלטל.‬
‫לא סיפרתי. אנשים רבים לא ידעו.‬
‫וזה היה כמעט כמו "אימא יקרה".‬
‫כן.‬
‫החיים שלי איתה…‬ ‫-כן.‬
‫אבל אני שמחה שהיא מרגישה טוב יותר.‬ ‫-כן.‬
‫יש לקיחת אחריות בהתנצלות הזאת,‬ ‫וזה מה שחשוב.‬
‫זה מטלטל,‬ ‫כי אני מחזיקה את השרשרת שלה במכונית.‬
‫ולא הבאתי אותה כי חשבתי,‬
‫לא ידעתי אם רציתי שהיא תעלה.‬
‫כן.‬ ‫-היה עליה לעשות זאת.‬
‫נשמע שזה היה נחוץ, וזה בסדר.‬
‫בסדר. אתה ברכה.‬
‫תמיד היית.‬ ‫-את ברכה עבורי.‬
‫עברתי תקופה קשה מאוד בתיכון.‬ ‫נאלצתי לעזוב בטרם עת.‬
‫והודות לך, הצלחתי לצאת מהסביבה ההיא.‬
‫אבל החוויה שלי בתיכון הייתה רעילה מאוד.‬
‫ובכל הכנות, היה שלב‬
‫ששקלתי בו לשים קץ לחיי.‬
‫לא קיבלתי את התמיכה שהייתי צריך,‬
‫והרגשתי ש…‬
‫כשאתה מתבגר, הכול נראה הרבה יותר גדול.‬
‫ולולא את, אני באמת לא חושב‬ ‫שהייתי כאן היום,‬
‫בכנות מוחלטת.‬
‫התמיכה שנתת לי, האהבה שגילית כלפיי.‬
‫היית הרבה יותר ממורה עבורי.‬
‫היה לי קשה מאוד בשנות התיכון.‬
‫הציקו לי, התמודדתי עם בריונות.‬ ‫לא רק שהייתי מדיום, אלא גם גיי.‬
‫בנוסף, הייתי ילד יחיד אז היה לי נתיב משלי.‬
‫קיבלתי תגובות מעורבות מאוד‬ ‫מאנשים בבית הספר,‬
‫וזאת הייתה תקופה קשה מאוד בחיי.‬
‫זה גבה מחיר מבריאותי הנפשית,‬ ‫מהרווחה הרגשית שלי.‬
‫פחדתי ללכת לבית הספר.‬
‫אני מספר עלייך לכולם‬ ‫ועל כך שמורה אחת יכולה להשפיע‬
‫על כל חייו של מישהו,‬ ‫כי הם יכולים להציל חיים,‬
‫ולא היית מודעת לזה בכלל.‬ ‫ואני רק מקווה שאת יודעת‬
‫שבזכותך‬
‫אני יושב על הכיסא הזה היום.‬
‫הושטת לי יד כשהייתי זקוק לזה יותר מכל.‬
‫תודה.‬
‫אלוהים. אני אלך למכונית לבכות.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-תודה. זה טוב.‬
‫שמחתי מאוד להכיר את כולכם.‬
‫תודה על היום.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה היה מיוחד. כן.‬
‫בסדר.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה. להתראות.‬ ‫-ביי!‬
‫ביי!‬
‫זה היה ממש מרגש.‬ ‫-אני יודע.‬
‫מי היה מאמין?‬
‫הוא ממש חמוד.‬
‫אלוהים, זה היה מטורף.‬ ‫-ממש מתוק.‬
‫אני רוצה להתקשר לאמי.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אני מתה.‬ ‫-מטורף.‬
‫חשבתי על כל שיחות הטלפון שאעשה.‬
‫המשפחה של טראוויס תהיה…‬ ‫-מטורף, נכון?‬
‫אני חושבת שהם יתרגשו מאוד.‬
‫אין סיכוי שטיילר ידע את זה.‬
‫חיבוק גדול.‬ ‫-חיבוק גדול.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-בטח.‬
‫- עמק סנטה קלריטה, קליפורניה -‬
‫זה צריך להתבשל עוד קצת.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אני עושה את זה שנים רבות יותר מחייך.‬
‫טוב…‬
‫בחייך. אתה יודע לטגן בייקון?‬
‫הוא יודע לבשל ביצים.‬
‫זאת החרטה שלי. היה עליי ללמד אותו.‬
‫שיהיה.‬ ‫-דברים שלא עשיתי.‬
‫עשיתי את זה כי חשבתי שכך עושה אימא טובה.‬
‫במקום ללמד אותו…‬ ‫-הפכת אותי לתלוי.‬
‫הייתי מחממת לו מכנסיים במייבש‬
‫כשהוא היה בבי"ס יסודי,‬
‫כדי שהם יהיו נעימים וחמים‬ ‫כשהוא יצא לביה"ס.‬
‫לא!‬
‫תרזה היא מורה רוחנית גשמית?‬
‫לא יודע. היא יכולה‬ ‫לכתוב זאת בקורות החיים שלה.‬
‫כשאני מוצף, אני זקוק לעזרה כדי להתקרקע.‬ ‫אז אני פונה לאנשים.‬
‫אני פונה לאמי. היא משגעת אותי לפעמים‬ ‫אבל היא נהדרת.‬
‫לא כדאי שנצא מאוחר יותר מ-9:15.‬
‫בסדר, אני אזדרז.‬
‫השיער שלך נראה טוב. ריססת אותו?‬ ‫-קיבלתי את הגנים שלך.‬
‫רוצה שארטיב לך את השיער?‬
‫או שאתה תעשה זאת? בסדר.‬ ‫-לא. חשבתי שאת…‬
‫אז מי מקרקע אותך כשהיא משגעת אותך?‬
‫כשאמי משגעת אותי,‬
‫אני חושב שקלינט מקרקע אותי.‬
‫יופי של חולצה.‬
‫נראה טוב. אני מזיע.‬ ‫-אתה מיוזע לגמרי.‬
‫אני תמיד מזיע.‬
‫התחתונים שלי עלו ממש גבוה.‬
‫הם ממש יצאו להרפתקה, למסע דרכים.‬
‫המסע הזה לא… חדר הרחצה הזה מגעיל.‬
‫טוב, אלו הדברים האמיתיים, נכון?‬
‫ואז הוא משגע אותי. אז אני מתבודד קצת.‬
‫לא, יש לי את ננסי.‬
‫כישרון.‬
‫תודה, ננסי.‬
‫ואז היא משגעת אותי עם קקי על המדרגות.‬
‫ואז אני חוזר לקלינט. זה כמו משולש.‬
‫המקום…‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו נוסעים לשדרות סאנסט. אז…‬
‫כן, לשם אנחנו נוסעים ברגע זה.‬
‫יש לי קצת…‬ ‫-כדאי לפנות…‬
‫הרבה משלוחים, לא מגיע הרבה.‬
‫אתה אומר את זה הרבה. אני כזה…‬
‫דברים מגיעים?‬ ‫-אתה חש בזה?‬
‫היי!‬
‫ההזמנה שלך שם. יש גם תוספת היום בשבילך.‬
‫נהדר. תודה רבה.‬ ‫-כן. כמובן.‬
‫אני מעורב ב"פרוג'קט אנג'ל פוד"‬ ‫ארבע-חמש שנים כבר.‬
‫מה נשמע?‬
‫אני כל כך מתרגשת!‬
‫בסדר, הכול טוב. יש לך שלוש שקיות היום.‬
‫אני מרגיש שהרגעים שאני עוזר בהם לאנשים‬ ‫מגדירים את חיי.‬
‫אני עושה זאת בתקשור אבל כשאני יכול‬
‫לעשות זאת בדרך אחרת, זה נעים.‬
‫תודה שאתה בא ועושה את זה כל הזמן.‬
‫כן, בהחלט.‬
‫טיילר!‬
‫מה נשמע, בראד?‬ ‫-טוב.‬
‫טוב לראות אותך.‬ ‫-איך היו המשלוחים היום?‬
‫מדהים. אני כל כך אסיר תודה.‬ ‫-נהדר.‬
‫רציתי לדבר איתך בזריזות.‬ ‫-למה?‬
‫שמחתי לפגוש אותך.‬ ‫-שמחתי להכיר.‬
‫כן. אני יודע שזה אקראי.‬
‫אימא שלך.‬ ‫-כן.‬
‫נוכל לדבר על זה בזריזות?‬
‫כן.‬ ‫-אתה פתוח לזה?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫כשמקיימים קריאה,‬ ‫עוזר שהאדם יודע שזה מה שעומד לקרות.‬
‫כשזה קורה במפתיע, זה עלול להיות מציף מאוד.‬
‫לפעמים זה עלול לסגור אותם.‬
‫ולכן אני לא עושה את זה בדרך כלל.‬
‫אני לא מבצע קריאות בסופרמרקט‬ ‫לאנשים שאינם חושדים בדבר.‬
‫אי אפשר לדעת באיזה מקום הם, אבל במקרה הזה,‬
‫הרגשתי שהוא זקוק לזה.‬
‫אז אנחנו צריכים לעשות קריאה.‬
‫הכול טוב. זה לא משהו גדול.‬ ‫-בסדר.‬
‫התחושה ממש בסדר,‬ ‫אבל אני מרגיש שעליי לדבר על אמך.‬
‫הדבר המעניין הוא‬ ‫שאני חש שעליי לדבר על הקטנים,‬
‫ועל השגחה על הקטנים.‬
‫יש הכרה בתחושה שאני מקבל.‬
‫ראיתי כל הזמן ילד קטן.‬
‫ותחושה של רצון שזה ייוודע.‬
‫היא מחבקת את הילד הקטן.‬
‫והיא מרגישה שהיא לא זכתה להיות איתו‬
‫בדרך שהיא רצתה בחייה, אבל…‬
‫היא מכירה בו וממשיכה להראות לי‬
‫סמלים של חיבוקים ואהבה.‬
‫ותחושה של גאווה על איך שהצלחת עם המשפחה,‬
‫שיצרת לעצמך משפחה‬ ‫ומצאת תחושה של משפחה לעצמך.‬
‫זה מעניין מאוד אבל אני רוצה לחזור ולהדגיש‬
‫כמה היא גאה בך,‬
‫אבל אני חושב שגם בבן הזוג שלך. אתה נשוי?‬
‫כן.‬
‫טוב, היא רוצה לקרוא לו הבן שלה גם.‬
‫אתה צריך לדעת שהיום,‬
‫כמו שזה מגיע, היא מחבקת אותו.‬
‫עולה תחושה של משפחה,‬
‫לראות את המשפחה שלך, את הילד הקטן הזה.‬ ‫אני לא יודע,‬
‫אני לא יודע מה זה אבל יש תחושה של חיבוק,‬
‫ותחושה שהיא תהיה מוכרת‬ ‫בזכות הסיפורים שתספר לו.‬
‫כן. זה כל כך…‬ ‫-ותמשיך את המורשת הזאת.‬
‫כן. תודה על זה.‬ ‫-כן.‬
‫אימא שלי…‬ ‫-כמובן.‬
‫כשבעלי ואני עברנו את תהליך אימוץ הבן שלנו,‬
‫כשדיברתי על זה עם אמי, היא אמרה,‬
‫"ברדלי, אני לא רוצה לדבר על זה.‬ ‫למה אתה עושה את זה?‬
‫מספיק גרוע שאתה גיי".‬
‫נכון? להביא ילד.‬ ‫-כן.‬
‫ואז היא נפטרה באופן מפתיע.‬ ‫-כן.‬
‫כל השנים האלו חלפו… הבן שלי בן 13.‬
‫ועכשיו היא מכירה…‬ ‫-ומחבקת.‬
‫ומחבקת אותו, ו…‬ ‫-כן.‬
‫לאחרונה, מזה שבוע בערך,‬ ‫גבריאל מבקש לשמוע סיפורים.‬
‫אז סיפרתי לו את כל הסיפורים האלו‬
‫על אמי האנרגטית, המקסימה והראוותנית.‬
‫אז אני ממש מעריך את זה, טיילר.‬
‫זה חיבוק גם ממנה.‬
‫אני רוצה שתדע את זה. היא כל כך גאה בך,‬
‫ובאופן שבו טיפלת בדברים.‬ ‫אני מאמין שאנשים גדלים כשהם נפטרים.‬
‫אנחנו רואים דברים אחרת.‬
‫היא כל כך גאה במשפחה שיצרת.‬
‫תודה. גם אני גאה במשפחתי.‬
‫יופי, כך אמור להיות.‬
‫אימא שלי מעולם לא באמת השלימה‬ ‫עם זה שאני גיי.‬
‫בטח.‬ ‫-היא השתדלה מאוד.‬
‫כן. היא התכוונה לטוב.‬
‫בהשתדלות.‬ ‫-כן.‬
‫באחת הפעמים האחרונות שהיא הייתה עם בעלי,‬
‫היא ישבה ודיברה איתו, וניסתה כמיטב יכולתה.‬
‫אבל האישור שלה תמיד היה כל כך חשוב לי.‬
‫ורק לשמוע אחרי כל כך הרבה שנים שהיא כאן,‬
‫ושהיא צופה, ושהיא…‬
‫שהיא גאה במשפחה שהקמנו.‬
‫בדיוק. זה מה שיפה.‬
‫יש לזה המון משמעות.‬ ‫-אני ממש שמח.‬
‫לא ציפיתי לקריאה היום. בכלל.‬
‫יש לטיילר מתנה נהדרת,‬
‫ולחלוק עם אחרים את אהבתו וטוב לבו‬ ‫באמצעות המתנה הזאת,‬
‫זה ריפוי. כמו שאני מרגיש היום, נרפא.‬
‫ביי, חבר'ה. תודה.‬ ‫-ביי.‬
‫- עמק סנטה קלריטה, קליפורניה -‬
‫אני צריך קערה. רוצה להביא קערה?‬
‫כן, שתי שניות.‬
‫זה 20 על 20 ס"מ? כן.‬
‫ברגעים כאלו אני מבין‬ ‫שהייתי צריך לגלח את הצוואר.‬
‫הוא שעיר, תסתכל.‬ ‫תגיד לי, יש לי צוואר שעיר?‬
‫זה רע?‬ ‫-לא יותר מדי.‬
‫לא יותר מדי?‬ ‫-יכול להיות גרוע יותר.‬
‫רבע כוס מים.‬ ‫-תוכל לעשות את זה?‬
‫רבע? מה זה אומר?‬
‫רבע כוס… אני חושב שבמקרה הזה…‬
‫זה מחוק, אבל זה הרבע, שם.‬
‫יותר מדי.‬
‫רבע בדיוק. אני לא יודע לגביך…‬
‫רגע, זה לא.‬
‫מילאתי חצי.‬ ‫-חצי. אני שמח שלא…‬
‫מי ידע שקשה כל כך לבשל?‬ ‫-רוצה לפצח את הביצה?‬
‫כן, בטח. איפה?‬
‫לעזאזל. טוב, קדימה, אפרוח קטן.‬
‫מה התרנגולות האלו אוכלות? זו ביצה קשה?‬ ‫-צריך עזרה?‬
‫לא פיצחת אותה.‬ ‫-תעשה את זה אתה.‬
‫את זה אני יכול.‬
‫מה יקרה אם תשרוף את החומיות?‬
‫אולי נקבל כוכב מישלן,‬
‫אבל מסוג הצמיגים.‬
‫ארבעים ואחת שניות?‬ ‫-דקות.‬
‫בוא נבהה זה בעיני זה במשך 45 דקות,‬
‫ונספר זה לזה איך אנחנו מרגישים.‬ ‫-40 דקות.‬
‫אומרים שזוגות...‬ ‫-זה לאפשר לך לבצע קריאה.‬
‫זו דרך אחת להסתכל על זה.‬
‫- אטלנטה, ג'ורג'יה -‬
‫הלו?‬ ‫-שלום.‬
‫היי.‬
‫שלחת לי את התצהיר, נכון?‬
‫כן. שלחתי את שלי.‬ ‫-בסדר. כתוב, "פושע אפשרי".‬
‫כן, בהחלט יש לו רישום מעצר.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫להסתכל עלייך, נכון?‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫שמי רובין מרטינלי.‬ ‫אני הבעלים של "מרטינלי חקירות",‬
‫ואני חוקרת פרטית בג'ורג'יה ובאלבמה.‬
‫אני מטפלת בתיקים פליליים ואזרחיים.‬
‫משמורת על ילדים,‬ ‫בני זוג בוגדים, נעדרים, רצח,‬
‫פשעי מין.‬
‫אז הוא לא שילם חשבונות. יש לו שעבודים.‬
‫אצטרך לחזור אלייך, חומד.‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר. ביי.‬
‫מה נשמע? אני טיילר.‬ ‫-היי, מה שלומך? נעים מאוד.‬
‫אני הת'ר.‬ ‫-היי. רובין מרטינלי.‬
‫טיילר.‬ ‫-נעים להכיר.‬
‫טיילר הגיע למשרד שלי היום‬ ‫כדי לעזור לעסק שלי ולי‬
‫להתמקד בכיווני חקירה‬
‫או תחושות שלו לגבי שני מקרים.‬
‫רציתי להגיד לך,‬
‫כשראיתי אותך בטלוויזיה עם כל הכוכבים,‬
‫קיוויתי מאוד שכחוקרת פרטית, בתיקים שלי,‬
‫העובדה שאתה צעיר כל כך, שופע אנרגיה ולהט,‬
‫אולי נוכל להשתמש בזה בחקירות.‬
‫במקרים שלא פוענחו, במקרים חדשים.‬ ‫זה יוכל לעזור מאוד.‬
‫בהחלט. אשמח לעזור בכל דרך.‬
‫אני לא שולט במסרים שאני מקבל,‬
‫אבל הם בדרך כלל חזקים למדי,‬
‫וכשזה קורה,‬ ‫אני זורם איתם לאן שהם לוקחים אותי.‬
‫כן.‬ ‫-אז, כן.‬
‫בדרך כלל, חפצים יכולים לעזור.‬
‫לפעמים הם עוזרים לי לאתר חיבור.‬
‫זה בסדר אם אין לך, אבל…‬
‫אין לי חפצים.‬
‫יש לי את התיקים שלהם.‬
‫הבנתי. בסדר.‬
‫אנחנו תקועים בשני מקרים.‬
‫אחד מהם הוא תיק ישן יותר והשני חדש יותר.‬
‫מעניין שבזמן שאת מדברת,‬ ‫ועדיין לא נותנת פרטים,‬
‫יש, באחד התיקים לפחות, שאלה‬
‫אם מישהו חי או מת?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה אחד מהשניים?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. אז אני אשרבט.‬
‫זה ייתן לנו רמז‬
‫לכיוון. אז יש לנו שני מקרים.‬
‫כן.‬ ‫-אחד ישן יותר.‬
‫אחד חדש יותר.‬
‫ואני אנסה להפריד בין השניים,‬
‫אבל תני לי לראות.‬
‫ניתן לזה רגע. בסדר.‬
‫לגבי החדש יותר,‬
‫אני לא קולט את רוחו של האדם הזה.‬
‫צריך להדגיש שמדובר בנקבה,‬ ‫אבל אני לא מקבל שום סימן‬
‫לכך שהאדם הזה מנוח. חשוב שיהיה ברור.‬
‫יכול להיות שכן.‬ ‫-אנחנו חושבים שלא.‬
‫הבנתי.‬
‫אתן לזה רק רגע.‬
‫הקריאה של תיק שונה מאוד‬
‫מקריאה למישהו שיקיר נפשו נפטר.‬
‫כמדיום, אני מדבר עם אנשים מתים.‬
‫אם היא לא מתה, עליי להשתמש ביכולת אחרת‬
‫שנקראת צפייה מרחוק.‬
‫המקור הוא רק האינטואיציה שלי, אבל…‬
‫שוב ושוב עולה התחושה שהאדם הזה פחד לדבר.‬
‫צפייה מרחוק היא‬ ‫אמצעי של התרשמות אינטואיטיבית,‬
‫בדרך כלל בנוגע למצב, מקום או אדם.‬
‫אבל בלי קשר, מדובר ביכולות מנטליות‬
‫שמיוחסות בדרך כלל לראיית הנסתר.‬
‫דימויים מנטליים חזקים‬ ‫שמתגבשים לתמונה כלשהי‬
‫של משהו אמיתי שקיים.‬
‫בסדר. נדמה שהם רוצים להעלות‬
‫מצב של חוסר מודעות סביב התיק הזה.‬
‫או שמדובר בחוסר ייצוג של מיעוטים,‬
‫או שיש בעיה של ייצוג וחוסר מודעות‬
‫לעובדה שהם נעדרים.‬
‫התיק החדש יותר משדר‬ ‫תחושה חזקה של חוסר ייצוג,‬
‫באופן שזה מועבר.‬
‫בתיק החדש יותר, מדובר בבת מיעוטים?‬
‫הבנתי. זה מעניין.‬
‫בסדר. הם מבקשים שאדבר‬ ‫על התייחסות לכינויים,‬
‫שמות שונים, שמכירים אותם בגלל משהו אחר.‬
‫אני לא יודע מה המשמעות,‬
‫אם יש לכך משמעות פלילית,‬
‫או שמדובר רק בכינוי, אבל זה ממשיך לעלות.‬
‫אנחנו יודעים על כינויים כלשהם?‬ ‫על שמות שונים?‬
‫כן.‬ ‫-זה חלק משמעותי במצב הזה.‬
‫בסדר.‬ ‫-זה חלק משמעותי. זה…‬
‫זה קצה חוט חשוב‬ ‫כי יש לה שם יוצא דופן מאוד.‬
‫אז אם מדובר בשם אחר,‬ ‫אני צריכה לחפש אותה בנתיב אחר לגמרי.‬
‫נכון. האם היה מצב שבו‬ ‫הטלפון שלה, האינטרנט שלה,‬
‫נבדקו בקפדנות?‬
‫אנחנו יודעים על זה אבל אין לנו גישה לזה.‬
‫הבנתי. יש משהו דיגיטלי‬
‫שיכול לתת כיוון לגבי מה שקרה לה.‬
‫דברים כמו מסרונים אחרונים.‬
‫היו לה חיים דיגיטליים מאוד.‬
‫יש שם הרבה.‬ ‫-בהחלט.‬
‫יש לי תחושה של תיעוד.‬
‫במקביל, האדם הזה, וחשוב לי להיות ברור,‬
‫התמודד עם בעיות נפשיות.‬
‫התחושה היא שזה לא תמיד אובחן,‬
‫או שזה לא ברור לגמרי,‬
‫אבל זה מוסיף גורם מורכב,‬
‫כי אני חש גם שהאדם הזה לא היה‬
‫במצב נפשי ברור במיוחד ושזה התדרדר.‬
‫היא אושפזה במחלקה פסיכיאטרית.‬ ‫-באמת? בסדר.‬
‫כן.‬
‫היא אובחנה לפני כן‬ ‫או שזאת הייתה הפעם הראשונה?‬
‫לא, והיא בדיוק השתחררה.‬
‫הבנתי. טוב, אני מרגיש שיש בזה יותר‬ ‫מרק בעיות פסיכיאטריות.‬
‫התחושה היא של "העבר שלי חוזר לרדוף אותי".‬
‫הדבר המוזר הוא שאני מרגיש באופן מובהק‬
‫שהיא לא לבד.‬
‫לא מדובר במצב שבו מישהו נכנס ליער ומת.‬
‫לא משהו כזה.‬
‫אבל לא ייאמן שאמרת את זה.‬ ‫-כן.‬
‫שמעת מה אמרת?‬
‫אמרת שלא מדובר במצב שבו היא נכנסה ליער.‬
‫נכון.‬ ‫-ומתה.‬
‫כי היא ניסתה לצאת ליער ולמות.‬
‫הבנתי.‬
‫וזה לא קרה.‬
‫טוב. אנחנו יודעים למה?‬
‫כן.‬
‫אני חושב שזה הכיוון הנכון.‬ ‫-כן.‬
‫היא הסתירה בבוץ את החפצים שלה.‬
‫אכתוב משהו פרטי‬
‫שאני לא רוצה לצלם, אבל אתן לך לקרוא אותו.‬
‫משהו לחשוב עליו.‬
‫בסדר? תנו לי רגע.‬ ‫-כן, בסדר.‬
‫מוודא.‬
‫אתן לך את זה.‬
‫זה לתיק החדש יותר.‬
‫תרחיקי את זה מהמצלמה, אז כדאי להסתיר…‬
‫לא עכשיו?‬ ‫-את יכולה לקרוא,‬
‫רק תוודאי שהמצלמה לא רואה.‬
‫אני רוצה לכבד את הפרטיות של האדם הזה.‬
‫ו… בסדר.‬ ‫-זה נכון במאה אחוז.‬
‫אבל…‬
‫אני…‬
‫אנחנו יודעים את זה, אז…‬
‫אתם יודעים את זה?‬ ‫-כל שעה חשובה.‬
‫הבנתי. אני חושד שיש משהו שקשור לזה‬
‫בכל הנוגע למה שקרה לאדם הזה.‬
‫כן.‬
‫- טיילר ביקש‬ ‫לא להמשיך לדון בזה לעיני המצלמה -‬
‫- בשל האופי הרגיש של המידע שהתקבל. -‬
‫עדיין יש לי תקווה בשבילה. באמת.‬ ‫-גם לי.‬
‫עכשיו נוכל אולי לעבור לתיק הישן יותר.‬
‫אוקיי.‬
‫יש גופה בתיק הזה. הבנתי.‬
‫טוב, הם רוצים שאדבר על מי שאחראי‬
‫לתיק המסוים הזה, שחוקר אותו, משהו כזה.‬
‫עולה בי איזו תחושה‬
‫של ניהול או טיפול לא נכונים.‬
‫זו תחושה של משהו מפותל כמעט, כמו…‬
‫היה צריך לעשות יותר בזמנו‬ ‫כדי להבין מה קורה.‬
‫אז יש איזו תחושה מוזרה קצת.‬
‫אתה צודק ב-100 אחוז.‬ ‫-הבנתי.‬
‫זה מעניין.‬
‫התחושה שאני מקבל… הדרך היחידה לתאר זאת…‬
‫זה גורם לי להזיע, וזה סימן טוב.‬ ‫אני צריך רק לפשוט את זה.‬
‫הדברים מתחילים לעבור דרך הגוף.‬
‫אוקיי.‬
‫כן. כשאני מתחבר לזה,‬
‫מסיבה כלשהי, הוא מקשה עליי לנשום.‬
‫אבל אני מרגיש צורך‬ ‫לגעת בצוואר, באופן מוזר.‬
‫אני מרגיש שאני מתקשה לנשום.‬ ‫מתעוררת בי בחילה‬
‫רק מהניסיון להתחבר.‬
‫בחיי.‬
‫הוא נמצא במקום שהיה מוכר לו?‬
‫כן, מוכר מאוד.‬ ‫-זה מה שאני…‬
‫הוא הלך הביתה.‬
‫לפעמים, במקרים כאלו,‬ ‫כשמיצינו את כל המשאבים,‬
‫ואז פרט קטן אחד‬
‫שלא הכרנו קודם פותח הרבה. אז…‬
‫כן. יש לנו זירת פשע פיזית, אז זה יעזור לך.‬
‫הבנתי. בסדר.‬
‫הייתי בזירות פשע בעבר,‬
‫במקרה הזה אנחנו יודעים שיש גופה,‬
‫אבל לא ברור מה הוביל למותו של הצעיר.‬
‫זה מצב ייחודי שבו יש שם חוקרת פרטית‬
‫כשאני מנסה להבין מה בדיוק קרה.‬
‫אז במובנים רבים, אני בשטח לא מוכר.‬
‫זאת זירת הפשע.‬
‫אני מניחה שזו אנדרטה קטנה לזכרו.‬
‫אתה חש במשהו שעולה?‬
‫כן.‬
‫זה חזק מדי.‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬