NETFLIX-SARJA
SANTA CLARITAN LAAKSO
Kävisikö pasta?
Joo. Sitähän minä aina haluan.
Tiedän, tylsimys. Raastanko cheddaria?
TYLERIN ÄITI
Kirjoitin sen juuri tähän.
Etkä! -Oletko selvänäkijä?
Etkä kirjoittanut. -Katso, "cheddar".
Omituista. Jestas sentään. -Se on arvoitus.
Olet hassu.
Tiesitkö, että sain kutsun Stellan syntymäpäiville?
En ikimaailmassa menisi.
Tänä vuonnako?
Niin. Hän täytti 94 tai 95.
Minut kutsuttiin kohteliaisuuttaan.
Ei tule kuuloonkaan. -Sanopa muuta.
Niin. Siihen liittyy paljon kaikenlaista. Pysyn kaukana hänestä.
Luulin koko ikäni, vielä pari vuotta sitten, että Stella oli äitini.
Murhaaja. Tämä kuulostaa kauhealta.
Hän ei ole paha vain, koska on murhaaja. Hän teki paljon muutakin.
En ole vieläkään vaatinut Stellaa selittämään, miten hän sai minut.
Hän vain syytää valheita valheen perään.
Luulin häntä aina äidikseni, enkä käsitä, miten se onnistui.
Ja miten hän sai minut biologiselta äidiltäni.
Millä valheella hän sai äitini luopumaan minusta.
Äiti ei olisi ikinä antanut minua niin ilkeälle ja kamalalle ihmiselle.
Kuulin lapsena äidinäidin olleen vankilassa.
Se ei ollut salaisuus, istuihan hän 30 vuotta.
Hän oli linnassa suuren osan lapsuudestani.
Vangit kirjoittelivat minulle,
että Raamatussa käsketään kunnioittaa vanhempiaan.
"On väärin, ettet käy äitisi luona tai puhu hänelle."
Ei sellaiseen ihmiseen sitouduta tai luoteta.
Ei silloin vietetä joulua yhdessä.
Niinpä. -Ihan järjetöntä.
Hän ratsasti Raamatun sanalla ja tuputti sanomaa lapsilleen.
Ja manipuloi ihmisiä kaikin tavoin.
Hän liittyi eri kirkkoihin. -Niin.
Sieltä hän löysi haavoittuvia ihmisiä, joita pystyi muovaamaan.
Hän kinusi rahaa ja milloin mitäkin.
Ja porukka auttoi. Hän otti minut pienenä mukaansa.
Menimme ihmisten oven taakse. Hän tiesi tarkkaan, mitä teki.
Stella on murhaaja, huijari ja valehtelija.
En edes tiedä, mitä kaikkea.
Lista vain jatkuu. Hän on kaikkea pahaa, mitä ihminen voi olla.
Ja mikä hulluinta.
Hän on 94-vuotias ja porskuttaa yhä.
Arvaa mitä.
En ehkä koskaan saa tietää, mitä tapahtui. -Niin.
Ei ole kyse naisesta, joka teki muutaman virheen.
Puhumme nyt Stellasta,
joka on pilannut ihmisten elämiä koko ikänsä.
Äitini ei ole vain uhri vaan selviytyjä.
Hän ansaitsee tietää, mitä tapahtui.
Miksi hänen äitinsä luopui hänestä.
Ja miksi tämä toinen henkilö otti hänet pitääkseen.
Luulisi, että meediona saan yhteyden kaikkiin ja voin selvittää tapahtumat.
Mutta ei se mene niin.
Haen vastauksia aivan kuten muutkin.
Vaikea sanoa.
En tiedä, mihin se päättyy. Varmaan hänen kuolemaansa.
Tämä jää minun ristikseni loppuelämäkseni.
Äidillä olisi voinut olla erilainen elämä. Rikollinen riisti sen häneltä.
Toivon, että hän saa asian jonkinlaiseen päätökseen.
Haluan tietää lisää äitini perheen kohtalosta.
Haluan vastauksia puuttuviin yksityiskohtiin.
Yhdessä voimme parantua,
jos tarkastelemme asioita häpeilemättä ja uudesta näkökulmasta.
TOINEN LUKU ÄITIKULTA
Onpa kuoppaista.
Hitto vie. -Herranen aika.
Helkkari. Näitkö? -Jumankauta.
Nyt on iso monttu.
Minun pitäisi tulla rattiin. Ihan oikeasti.
Et tarvitse ohjeita minulta.
Kun viimein saat ajokorttisi, olet varmasti loistava kuski.
Ajatteletko joskus ajavasi?
Et voi navigoida, koska et näe puolta metriä edemmäksi.
Veikkaan, että luen tänään useampaa ihmistä.
Eri ryhmiä tulee läpi. -Oikeasti?
Yksi on isoäiti,
joka tuntuu eläneen täyttä elämää.
Hän ajoitti oman kuolemansa.
Hän lähti, kun oli valmis.
Mielenkiintoista.
Katsotaan, mitä siitä sukeutuu.
Minulla on teille yllätys.
Eräs oppilaani vuosien takaa teki suuren vaikutuksen elämääni.
Ja sama toisinpäin. Se oli hienoa ja haluan, että tapaatte.
Tuleeko hän tänne asti? -Joo.
Ystäväni luulevat,
että kuvaamme ohjelmaa opettajantyöstä.
En kertonut kenellekään mitään.
Opetitko häntä San Diegossa? -Ei. Asuimme Hanfordissa.
Hanfordissa. Siitä on aikaa.
Okei.
Aika porvarillista. -On.
Tuntuu tosi…
Fiiniltä? -Vauraalta.
Selvä homma.
Onnea tulkintaan. -Kiitos.
Haluatteko juotavaa? Vaikka jääteetä. -Mielelläni.
Se olisi kiva. -Kiitos.
Corey on mukava. -Mahtavaa.
Tilaisuus mässätä. -Vai mitä?
Huhuu?
Eikä! Oletko sinä se opiskelija? -Miten menee?
Kuulimme juuri hänen oppilaastaan.
Hyvänen aika. -Trish, oppilaasi tuli!
Ei ole totta! -Herranjestas!
Hauskaa.
Mitä?
Herranen aika. -Hei!
Tiedätkö hänet? -En.
Hän on Hollywoodin meedio, Tyler Henry.
En arvannut yhtään!
Onpa mukava nähdä.
Olen halunnut tavata sinut jo vuoden. -Niinpä!
Tässä sitä ollaan. -Tässä ollaan.
Pääsit yllättämään. -Voi luoja.
Mennään. Mikä näkymä.
Hei!
Mitä kuuluu? -Hyvää. Entä teille?
Uskomatonta. -Olimme syömässä.
Ei hätää. Mukava tavata.
Kiitos. -Jestas sentään.
Olen kömpelö emäntä. -Antoisa emäntä.
Onpa epätodellista.
Hauskaa. Kuuluuko teille hyvää?
Joo.
Hyvä. Kiva olla täällä. -Yllätys!
Onnistuit yllättämään meedion, onnittelut.
No niin.
Emme ole nähneet aikoihin.
He ovat minulle tärkeitä.
Kuten sinäkin, joten ajattelin kokoontua yhteen.
Mietin, että voisit yllättää heidät… -Yllätyimme kaikki.
…tekemällä tulkinnan.
Ilman muuta.
Olemme puhuneet tästä… -Hän pyysi.
Olemme fanejasi. Puhuimme tästä vuosia.
Ajattelin, että sitten joskus. Mutta mitä sitä odottamaan.
Pistetään töpinäksi. Jännittävää.
En uskonut kokevani tällaista.
Niinpä. -Oikeasti.
Onko teille luettu ennen?
Ei.
Selvä. Hienoa.
Entä sinulle? -Vähän.
Sain tietää hänen kyvyistään matikan tunnillani.
Tyler istui takapenkissä.
Hän oli hiljainen. Ajattelin, että otan hänestä selvää.
Sellainen lapsi on aina luokassa.
Sitten anoppini sairastui vakavasti ja joutui sairaalaan.
Tyttäreni Kiki soitti ja käski lähettää Joshuan ja Dellan paikalle.
Lapset lähtivät samana iltana. Kaikki olivat koolla sairaalassa.
Kiki kertoi aamulla anoppini kuolleen.
Hän ei kuulemma näyttänyt hyvinvoivalta.
Mutta kuolemansa jälkeen hän oli kuin valmiina maratoniin.
Hän näytti erilaiselta.
Sanoin meneväni töihin. Kävelin luokkaan -
ja yritin opettaa. Viimein kello soi.
Lapset lähtivät, mutta Tyler jäi pulpettiinsa istumaan.
Hän kysyi: "Opettaja, voisimmeko jutella?"
"Totta kai", vastasin. "Mistä haluat jutella?"
Hän sanoi: "En tiedä, miten suhtaudut,
mutta minulla on sinulle viesti."
Olin, että aha. "Kerro vain."
Hän jatkoi: "Lorraine pyysi, että kerron,
että on ok itkeä."
Katsoin häntä ja murruin.
Aloin itkeä. Tyler toisti, että on ok itkeä.
"Hän haluaa kiittää, että lähetit lapset hänen luokseen."
Vau.
"Hänestä tuntuu paremmalta. Kuin hän voisi juosta."
Katsoin häntä ja olin ihan… -Jestas.
Se oli -
ihana hetki.
Se oli huikeaa. Juuri sen tarvitsin kuulla.
Sanoit, että aurani oli erilainen.
Olin ihan äimän käkenä.
"Mitä ihmettä?"
Minut vakuutti se, ettei kukaan ei sano häntä Lorraineksi.
Ei kukaan.
Hän on kaikille nan. -Niin.
Tai sitten Della.
Tyler oli teininä hyvin hiljainen ja vetäytyi omiin oloihinsa.
Hän kysyi aina vointiani. "Miten voit? Miten menee?"
Nyt tajuan, miksi hän oli niin hiljainen.
Hänen ylitseen varmaan vyöryi koko ajan niin paljon tietoa.
Hän on erityinen ihminen, joka on muuttanut minua parempaan.
Kun aloitan prosessin, kuka tahansa voi tulla läpi.
Istunnoissa sekä elävät että kuolleet huomioidaan.
Yritän selvittää, kuka on kuollut ja kuka on yhä täällä.
Ja tulkitsen viestin.
Toisinaan työskentelen esineiden kanssa.
Jotkut tuovat niitä, toiset eivät.
Onko teillä mitään mukana?
En osannut varautua. Et varmaan sinäkään.
Minä nappasin yhden sisältä, kun näin sinut.
Onko se käsilläsi?
Se on kirjaimellisesti käsillä. -Laitatko sen tähän? Hienoa.
Vitsiniekka.
Pitelen sitä aluksi. -Selvä.
Katsotaan, mitä saan siitä. Sitten siirryn teihin.
Ainakin teoriassa. -Selvä.
Katsotaan, miten käy. -Jestas.
Aloitan yhteyden.
Tuon ihmisiä läpi yksitellen.
Kas niin.
Okei.
Sinun kohdallasi haluan puhua äitisi perheestä.
Niin sen tulkitsen. Sanoma on mielenkiintoinen.
Kuulen opettajista, joita on monessa sukupolvessa.
Näen etenkin kolme. Tiedätkö ainakin kolme sukupolvea?
Kyllä. -Hyvä.
Haluan puhua naisesta.
Saan paremman yhteyden äitisi kuin isäsi puolelle.
Kuuntelen siis sitä.
Nainen vaatii päästä esiin.
Kuulen äidistäsi, joka tuntuu olevan elossa.
Ihan huomiona.
Okei.
Saan tunteen hänen äidistään. Hänestäkö halusit kuulla?
Varmistan vain. -Epätodellista.
Mahtavaa. -Hän näytti hauskan jutun.
Hän tuntuu eläneen täyden elämän.
En vaistoa traumaa tai mitään ennenaikaista.
Hän vitsailee sinnittelevänsä satavuotiaaksi.
Läheltä piti. -"Elän satavuotiaaksi."
Se ei ihan onnistunut mutta melkein.
Hän tuntuu -
painottavan muutamia asioita.
Hän näyttää Eiffel-tornin. -Hän on Pariisista.
Ei ole totta! -Näen kuvan,
jossa hän on joko Eiffel-tornin edessä…
Voi luoja, kyllä.
Painotus on voimakas.
Näen kolmiomaisen muodon. -Jestas.
Selvä. -Vau. Pariisista.
Hän on Pariisista. -Hauskaa.
Siistiä. Kas niin.
Hän tuo esiin asioita tytöistään.
Oliko tyttäriä useampi? -Kaksi tyttöä.
Näen yhteyden kahteen paikkaan. Kun puhun tyttäristä,
hän näyttää, että he ovat erillään.
Idässä ja lännessä. -Eri puolilla maata.
Mutta kuulen myös Florida. -Siellä asuu tätini.
Aivan. Täti Floridassa, outoa.
Saan sellaisen vaikutelman, että hän ajoitti kuolemansa.
Hän viivytteli ja lähti, kun oli valmis.
Jos perheessä on pohdittu asiaa, se oli ehdottomasti näin.
Hän pisti kaiken syrjään ja odotti lasteni hyvästelemistä.
Sitten hän lähti. Hän ajoitti sen.
Se painottuu vahvasti. -Niinkö?
Hän haluaa, että tiedät. Hän tiesi lähdöstään.
Hän piti ohjat loppuun asti. -Näin on.
Ihan mieletöntä. -Se meni naulan kantaan.
Hienoa. Annan tämän takaisin. -Kiitos.
Otan yhteyden.
Ottakaa ruokaa. -Käykö?
Joo. Nauttikaa.
Kiitoksia.
Vaihdan vaihdetta.
Lähdetään siitä. Tämä on mielenkiintoista. Okei.
Tuulee. -Niinpä.
Olen kuin Beyoncé tuuli tukassani.
No niin.
Kyllä.
Puhutaanpa nuoremmasta kuolemasta.
Tämä vaikuttaa traumaattisemmalta ja on sinulle.
Hän kuoli ennenaikaisesti.
Ennen keski-ikää. Eli varhaisessa vaiheessa elämää.
Hänestä huokuu syvää huolta.
Silloin he yleensä epäröivät puhua kuolemastaan -
tapahtumien traumaattisen luonteen vuoksi.
Painopiste on vahvasti ruumiin löytämisessä.
Sen ei pitänyt olla traumaattista muille.
Niin. -Mutta toisin kävi.
Kyse on siitä, että joku on nähty kuolemansa jälkeen.
Tämä oli ehdottomasti ennenaikaista. -Niin.
Tähän on rankkaa ottaa yhteyttä, koska…
Varmasti.
Hän ei saanut hyvästellä haluamallaan tavalla.
Se on yleensä merkki siitä, että hyvästelyn mahdollisuus kariutui.
Käykö se järkeen?
Se taitaa olla kaverini Travis.
Yksi parhaista ystävistämme tavoitteli häntä turhaan koko yön.
Eikä hän herännyt.
Hänellä oli sydänongelmia.
Ystävämme löysi hänet sängystä.
Aivan. -Hän ei enää herännyt. Se oli…
Niin.
Olen sanaton. Kerta kaikkiaan.
Hän ikään kuin pyytää anteeksi, miten siinä kävi. Se on epämääräistä.
Hän painottaa sitä, että lähti rauhassa.
Aistin äärimmäistä henkistä selkeyttä. -Ihanaa.
Tuntuu, että ennen kuolemaansa hän ei ehkä ollut selkeässä mielentilassa.
Jos kohteliaasti sanotaan.
Kyllä. -Hän on saavuttanut selkeyden.
Hänellä on kaikki kunnossa. -Ihanaa.
Niin. Tapaus on hyvin traaginen.
Tuntuu, että hän menehtyi, kun asiat olivat…
Noususuhdanteessa.
Hän oli tehnyt kovasti töitä.
Kyllä. Hän auttoi monia matkallaan.
Siksi olimme kaikki aivan ällistyneitä.
Tiedättekö? Hän toi kaikissa parhaat puolet esiin.
Se on erityistä.
Mahtavaa.
Olet puulla päähän lyöty. -Tiedän.
Ei haittaa. -Voi, muru.
Tuntuu hyvältä.
Voin välittää viestin hänen perheelleen. Hänellä on kolme tytärtä.
He rakastivat häntä valtavasti, kuten kaikki.
Travis auttoi minua luomaan nahkani ja kasvamaan omaksi itsekseni.
Hän oli kuin isoveli, kun todella tarvitsin sitä.
Niin. Selvä homma.
Kun piirsin tähän ja keskityin tänne, tuntuu, että haluan puhua sinulle.
Kyse on äidistäsi.
Se on vähän monimutkaista.
Haluan sinun tietävän, että hän vaikuttaa olevan ok.
Hän tuntuu oppineen paljon kuolemansa jälkeen siitä,
mitä olisi voinut tehdä toisin.
Uskon, että eläessämme teemme parhaamme sillä, mitä on.
Mutta oli aikoja,
kun hän ei osannut nähdä tai myöntää olevansa väärässä.
Hänen olisi pitänyt toimia toisin.
Saan sellaisen vaikutelman,
että hän tajuaa sen nyt ja on pahoillaan.
Tyydyit anteeksipyyntöön, jota et saanut.
Vau. -Todellakin.
Hän haluaa nyt pyytää anteeksi, koska ei tajunnut sitä eläessään.
Jestas. -Ei täysin.
Mutta hän tajuaa sen nyt.
Ja kun kaipasit äitiä eniten,
hän ei pystynyt vastaamaan tarpeisiisi.
Saan tunteen, että hän tajuaa sen nyt ja on pahoillaan.
Hänestä välittyy valtavasti rakkautta sinua kohtaan.
Hän tuntuu toivovan ennen kaikkea, ettei olisi jumittunut yksityiskohtiin.
Hän on ylpeä siitä, miten kasvatat lapsesi toistamatta samoja virheitä.
Onpa kaunista.
Sitä kautta hänestä tuntuu, että olet paras tytär,
jonka hän olisi voinut saada.
Hän on tajunnut paljon kuolemansa jälkeen.
Näissä istunnoissa on kaunista juuri se muutos.
Mitä olisi voitu tehdä toisin. Hän on todella pahoillaan.
Kiitos. -Totta kai.
Herranjestas. -Nyt sinä sait halolla päähän.
Kaikille riittää. -Se tuntuu silti hyvältä.
Tarkoitus onkin, että olo helpottaa.
Siitä tässä on kyse. -Päätöksestä.
Suhteemme oli outo.
Hän kohteli kaltoin vain minua.
Enkä koskaan ymmärtänyt, miksi.
Kun hän kuoli, itkin, koska en saisi anteeksipyyntöä.
Tämä on melkoinen sokki.
Pidin kaiken sisälläni, eikä monikaan tiedä.
Siitä tulee mieleen Äiti kulta.
Niin.
Elämästäni hänen kanssaan.
Mutta hienoa, että hän voi paremmin.
Anteeksipyynnössä on vastuunottoa, ja se on tärkeää.
Hämmentävää. Hänen kaulakorunsa on autossani.
En tuonut sitä, koska en tiennyt, halusinko hänen tulevan.
Niin. -Hänen oli pakko.
Se taisi tulla tarpeeseen, ja hyvä niin.
No niin. -Olet siunaus.
Olet aina ollut. -Samat sanat.
Minulla oli vaikeaa high schoolissa.
Jätin sen kesken.
Kiitos sinun pääsin pois siitä ympäristöstä.
Kouluaika oli minulle todella toksista.
Ja rehellisesti sanottuna -
harkitsin jossain vaiheessa elämäni päättämistä.
En saanut tarvitsemaani tukea.
Ja tunsin, että…
Teininä asiat saavat eri mittasuhteet.
Ilman sinua en usko, että olisin täällä tänään.
Käsi sydämellä.
Sain sinulta tukea ja rakkautta.
Olit paljon enemmän kuin opettaja.
Minulla oli high schoolissa todella rankkaa.
Minua häirittiin ja kiusattiin. Olin meedio sekä homo.
Olin myös ainoa lapsi ja oman tieni kulkija.
Minuun suhtauduttiin vaihtelevasti.
Se oli vaikea vaihe elämässäni.
Se koetteli minua psyykkisesti ja tunnetasolla.
Kammosin kouluun menoa.
Kerron kaikille sinusta ja siitä, miten yksi opettaja voi muuttaa elämän.
Voitte pelastaa henkiä.
Etkä edes tajunnut. Toivottavasti tiedät,
että ilman sinua en istuisi tässä tuolissa tänään.
Ojensit kätesi, kun tarvitsin sitä eniten.
Kiitos. -Voi että.
Herranjumala. Menen autoon itkemään.
Niinpä. -Kiitos. Tämä oli hyvästä.
Oli mukava tavata teidät.
Kiitos tästä päivästä.
Tämä oli hienoa.
Kiitos, Tyler.
Kiitos. -Voi hyvin.
Heippa.
Olipa jännää. -Kukapa olisi uskonut.
Hän on söpö.
Jestas, miten hullua. -Söpöliini.
Haluan soittaa äidille. -Niinpä.
Ratkean. -Hullua.
Mietin kenelle kaikille soitan.
Travisin perhe ilahtuu. -Ihan kahjoa.
Tyler ei voinut mitenkään tietää.
Iso hali.
Kiitos paljon. -Ilman muuta.
Paista vielä vähän. -Tiedän.
Kokkasin jo ennen kuin synnyit. -No…
Älä viitsi. Osaatko paistaa pekonia?
Hän osaa keittää munia.
Kaduttaa, etten opettanut.
Mitä väliä.
Luulin, että olin passaamalla hyvä äiti.
En opettanut selviytymään. -Tulin läheisriippuvaksi.
TYLERIN ASSISTENTTI
Lämmitin pojan housutkin kuivurissa, jotta hänen olisi mukavampi mennä kouluun.
Eikä.
Onko Theresa henkiopas maan päällä?
Se olisikin hyvä rivi ansioluetteloon.
Kun olen häkeltynyt, tarvitsen maadoittumisapua.
Käännyn äitini puoleen. Hän on ärsyttävä mutta ihana.
Lähde viimeistään varttia yli.
Pistän vauhtia.
Hiukset ovat hyvin. Laitoitko lakkaa? -Sain geenisi.
Kastelenko hiuksesi?
Vai teetkö sen itse? -Ei. Ajattelin, että sinä…
Kuka maadoittaa sinut, kun äiti ärsyttää? -Varmaankin sitten Clint.
Kiva solmuvärjäys.
TYLERIN POIKAYSTÄVÄ
Hieno. Olen hikinen. -Niin olet.
Kuten aina.
Kalsarini ovat niin syvällä vakosessa, että ne lähtivät roadtripille.
Tahtomattani. Onpa kuvottava kylpyhuone.
Aitous ennen kaikkea.
Sitten hän ärsyttää, joten olen yksin.
Tai on minulla Nanci.
Mikä talentti.
Kiitti, Nanci.
Sitten se kakkaa portaikkoon.
Palaan Clintin luo. Se on sellainen kolmio.
Menemme nyt Sunset Boulevardille.
Sinne ajammekin.
Saan… -Käännytään kohta.
…paljon viestejä. -Ai.
Näytätkin ihan siltä. -Tunnetko sen?
Hei!
Siinä on tilauksesi. Tuli jotain ylimääräistäkin.
Hienoa. Suurkiitokset. -Ilman muuta.
Olen ollut Angel Food -projektissa ehkä viitisen vuotta.
Miten menee?
Olen innoissani!
Selvä. Sinulle tuli kolme kassia tänään.
Elämäni määrittelevät hetket, jolloin autan ihmisiä.
Yleensä teen tulkintoja, mutta nautin muistakin tavoista.
Kiitos, kun tulit ja autat meitä.
KULJETUSKESKUS
Totta kai.
Tyler!
Hei! Miten menee, Brad? -Hyvin.
Mukava nähdä. -Miten toimitukset menivät?
Hienosti. Se antaa niin paljon. -Hyvä.
Minulla oli asiaakin. -Anteeksi.
Oli kiva nähdä. -Samat sanat.
Tiedän, että tämä yllättää.
Äitisi. -Niin.
Voisimme jutella siitä?
Joo. -Oletko avoin sille?
PROJEKTIPÄÄLLIKKÖ
On aina hyvä, että ihminen tietää, mitä on tulossa.
Yllätystulkinta voi olla hämmentävää. Ihmiset menevät lukkoon.
Siksi en yleensä tee niin.
En harrasta yllätystulkintoja supermarketissa.
Toisen mielentilasta ei voi tietää. Mutta nyt,
hän todella tarvitsi sitä.
Pidetään pieni luenta.
Se ei ole mitään isoa. -Selvä.
Tunne on hyvä, mutta kyse on äidistäsi.
Mielenkiintoista kyllä viesti koskee lapsia ja heidän varjelemistaan.
Tähän liittyy tunnustaminen. Näen pikkupojan.
Sinun on tiedettävä jotakin.
Hän syleilee poikaa.
Hän ei saanut olla pojan kanssa, niin kuin olisi halunnut eläessään.
Mutta hän tunnustaa pojan ja näyttää minulle -
symbolisesti syleilyä, halauksia ja rakkautta.
Hän on ylpeä siitä, miten olet navigoinut perhe-elämässä.
Olet luonut oman perheesi ja tunteen yhteenkuuluvuudesta.
Tämä on mielenkiintoista. Minun on pakko painottaa,
kuinka ylpeä hän on sinusta -
mutta myös kumppanistasi. Oletko naimisissa?
Olen.
Hän haluaa kutsua häntäkin pojakseen.
Sinun pitää tietää, että hän selvästi arvostaa häntä.
Tunne perheestä on vahva.
Hän näkee perheesi ja pikkupojan. En tiedä,
mitä se on, mutta tunnen lämpöä.
Hän on läsnä tarinoissa, joita kerrot pojalle.
Niin. Ihan… -Jatkat perintöä.
Kyllä. Kiitos tästä.
Äitini… -Totta kai.
Kävimme mieheni kanssa läpi poikamme adoptioprosessia.
Kun kerroin äidilleni, hän tokaisi:
"Bradley, en halua puhua tästä. Miksi teette tämän?
On tarpeeksi paha, että olet homo.
Nyt vielä poikakin."
Sitten hän yllättäen kuoli. -Niin.
Ja kaikki nämä vuodet myöhemmin. Poikani on nyt 13.
Että äiti tunnustaa… -Ja ottaa ilolla vastaan.
Nimenomaan, ja…
Viimeisen viikon ajan Gabriel on pyytänyt kuulla tarinoita.
Kerroin hänelle juttuja -
energisestä, rakastavasta ja räväkästä äidistäni.
Arvostan tätä, Tyler.
Halaus on häneltäkin.
Haluan, että tiedät. Hän on ylpeä sinusta ja siitä, miten toimit.
Uskon, että kasvamme kuoltuamme. Näemme asiat eri tavalla.
Hän on ylpeä luomastasi perheestä.
Kiitos. Niin olen minäkin. -Kuten kuuluu ollakin.
Äitini ei koskaan hyväksynyt täysin homouttani.
Hän teki parhaansa.
Hän tarkoitti hyvää.
Ja yritti.
Viimeisillä kerroilla, kun he tapasivat,
äiti jututti miestäni varta vasten ja yritti parhaansa mukaan.
Hänen hyväksyntänsä oli aina niin tärkeää.
Ja nyt vuosia myöhemmin hän on läsnä ja katselee.
Hän on ylpeä luomastamme perheestä.
Nimenomaan. Se on kaunista.
Se merkitsee suunnattomasti. -Ihana juttu.
En yhtään odottanut tulkintaa.
Tylerilla on uskomaton lahja.
Hän voi jakaa rakkauttaan ja lämpöään kykynsä kautta.
Se on parantavaa. Tuntuu kuin olisin parantunut.
Heippa. Kiitos. -Heippa.
Ensin kulho. Ottaisitko yhden?
Hetki vain.
Onko tämä 20x20? On.
Taas huomaan, että olisi pitänyt ajaa niska.
Se on karvainen. Katso. Pörröttävätkö niskavillat?
Onko se paha? -Ei kovin paha.
Ei kovin paha? -Voisi olla pahempikin.
Puoli desiä vettä. -Osaatko?
Mitä se tarkoittaa?
Puoli desilitraa. Eli…
Se on kulunut. Tuossa on puolikas.
Tuli liikaa.
Tasan puolikas. En tiedä sinusta…
Eikä ole.
Laitoin liikaa. -Onneksi huomasit.
Kamalan vaikeaa. -Haluatko rikkoa munan?
Joo. Missä?
Saakeli. Okei. Tule, tipunen.
Mitä ne syövät? Onko se keitetty? -Autanko?
Se ei ole rikki. -Näytä.
Tämän osaan.
Miten käy, jos poltat browniet?
Browniemme saavat Michelin-tähden -
rengaspuljusta.
Eli 41 sekuntia?
Minuuttia. -Aha.
Tuijotetaan toisiamme silmiin 45 minuuttia.
Ja kerrotaan sitten tunteemme. -40 minuuttia.
Pareille sanotaan… -Sehän on kuin tulkinta.
Voi sen niinkin ajatella.
Haloo? -Hei.
Terve.
Lähetitkö todistuksen?
Kyllä. Lähetin omani. -Siinä lukee: "Mahdollinen rikollinen".
Hänellä on pidätysrekisteri.
Hei.
Katsonko sinua? -Kyllä.
Olen Robin Martinelli. Omistan Martinelli Investigationsin.
Toimin yksityisetsivänä Georgiassa ja Alabamassa.
Tutkin rikos- ja siviilioikeusjuttuja.
Lasten huostaanottoa, aviopetoksia, katoamisia, murhia, henkirikoksia,
seksuaalirikoksia.
Laskut on rästissä, muutama kiinnitys.
Soitan kohta. -Selvä.
Palataan.
Terve. Olen Tyler. -Mitä kuuluu? Kiva tavata.
Olen Heather. -Robin Martinelli.
Tyler. -Mukava tavata.
Tyler tuli käymään toimistollani -
käydäksemme läpi johtolankoja ja tuntemuksia kahdesta tapauksestani.
Olen nähnyt sinut televisiossa tähtien kanssa.
Toivoin yksityisetsivänä tapausteni keskellä,
että valjastaisimme nuoruuden energiasi ja intohimosi juttujen ratkaisemiseen.
Niin kylmien kuin uudempienkin. Siitä olisi apua.
Ehdottomasti. Autan, miten vain voin.
En hallitse sitä, mitä nousee esiin.
Yleensä vaikutelmat tulevat voimakkaasti läpi.
Sitten vain seuraan niitä.
Niin.
Esineet voivat toisinaan auttaa.
Niiden avulla löydän yhteyden.
Ei haittaa, jos niitä ei ole.
Esineitä ei ole. Mutta heidän kansionsa on.
Selvä.
Molemmat tapaukset seisovat.
Yksi on vanhempi ja toinen uudempi.
Mielenkiintoista. Et paljastanut vielä mitään.
Mutta mietitäänkö toisessa tapauksessa, onko joku elossa vai kuollut?
Kyllä.
Yhdessä kahdesta tapauksesta? -Niin.
Selvä. Alan piirtää.
Se antaa viitteitä -
suunnasta. Juttuja on kaksi.
Kyllä. -Yksi on vanhempi.
Toinen uudempi.
Yritän erottaa ne toisistaan,
mutta katsotaan.
Ihan pikku hetki. Kas niin.
Uudemmassa -
henki ei tule esiin.
Esiin nousee nainen, mutta en saa viitteitä siitä,
että hän olisi menehtynyt.
Selvennän vielä, että hän voi olla. -Emme usko.
Aivan.
Maltetaan hetki.
Kansiosta lukeminen on erilaista -
kuin tulkinta menetyksen kokeneelle ihmiselle.
Meediona puhun kuolleille.
Ellei hän ole kuollut, käytän erilaista kykyä,
kaukonäkemistä.
Tämä tulee intuitioni kautta,
mutta tuntuu, että hän pelkäsi puhua suoraan.
Kaukonäkemisellä saadaan intuitiivisia vaikutelmia -
yleensä tilanteesta, paikasta tai ihmisestä.
Se liittyy henkisiin kykyihin, yleensä selvänäköisyyteen.
Vahvat mielikuvat maalaavat kuvan jostain todellisesta ja olemassa olevasta.
Selvä. Tuntuu, että tässä tulee ilmi,
tietämättömyys jutun ympärillä.
Vähemmistöt ovat aliedustettuina -
tai ei tiedosteta jotain katoamiseen liittyvää.
Uudesta tapauksesta tulee tunne,
että jokin on aliedustettuna.
Kuuluiko henkilö vähemmistöön?
Aivan. Onpa mielenkiintoista.
Selvä. Saan viitteitä peitenimistä.
Eri nimistä ja muuna henkilönä esiintymisestä.
En tiedä, liittyykö se rikokseen -
vai onko se vain lempinimi, mutta se tulee toistuvasti.
Tiedämmekö peitenimiä tai muita nimiä?
Kyllä. -Se on tärkeässä roolissa.
Selvä. -Se on merkittävää.
Se on iso johtolanka, koska hänellä on epätavallinen nimi.
Jos hän käyttää eri nimeä, minun on löydettävä eri lähestymistapa.
Aivan. Onko puhelimet, netti ja muu tutkittu perusteellisesti?
Tiedämme siitä rikosteknisesti, mutta tieto ei ole käytössämme.
Ymmärrän. Jokin digitaalinen tieto -
antaisi viitteitä siitä, mitä hänelle tapahtui.
Vaikkapa tuoreet tekstiviestit.
Hän eli hyvin digitaalisesti.
Siitä jää jälkiä. -Kyllä.
Jotain on dokumentoitu.
Sanottakoon, että henkilöllä oli mielenterveysjuttuja.
Se ei välttämättä tunnu diagnosoidulta tai täysin selvältä.
Tämä hankaloittaa vähän.
Hän ei välttämättä ollut selkeässä mielentilassa,
ja tilanne huononi.
Hän meni mielisairaalaan. -Niinkö?
Kyllä.
Oliko hänellä diagnoosi vai oliko tämä ensimmäinen kerta?
Ei, ja hänet kotiutettiin juuri.
Aivan. Kyse on muustakin kuin psyykkisistä ongelmista.
Tuntuu, että menneisyys palasi kummittelemaan.
Outoa tässä on se, että tuntuu selvästi, ettei hän ollut yksin.
Hän ei vain kävellyt metsään ja kuollut.
Ei sinne päinkään.
Älytöntä, että sanoit noin. Kuulitko, mitä sanoit?
Sanoit, ettei hän vain kävellyt metsään.
Aivan. -Ja kuollut.
Hän nimittäin yritti kävellä metsään ja kuolla.
Oho. Selvä.
Muttei kävellyt.
Aivan. Tiedämmekö, miksi?
Kyllä.
Sitten olemme oikeilla jäljillä. -Niin olemme.
Hän peitti tavaransa mutaan.
Kirjoitan jotain yksityisesti.
En halua sitä kameralle. Annan lapun sinulle.
Pistä se harkintaan.
Pikku hetki. -Selvä.
Älä kuvaa.
Tämä on sinulle.
Uudempaa juttua varten.
Avaa se kameralta piilossa. Peitä se.
Katsonko myöhemmin? -Katso vain, kunhan kamera ei näe.
Haluan kohdella häntä kunnioittavasti ja yksityisesti.
Ja… -Se on tismalleen oikein.
Mutta…
Minä…
Tiedämme sen jo.
Onko näin? -Jokainen tunti on tärkeä.
Aivan. Epäilen, että siihen liittyy jotain.
Se kertoo, mitä hänelle tapahtui.
Jep.
TYLER HALUSI KESKUSTELLA YKSITYISESTI VIESTIN ARKALUONTOISUUDEN VUOKSI.
Minulla on vielä toivoa. Todellakin. -Niin minullakin.
Vaihdetaanpa vanhempaan.
Hyvä on.
Tähän liittyy ruumis.
Minun pitää puhua siitä,
kuka oli vastuussa tapauksesta ja sen tutkinnoista.
Tuntuu, että jotain käsiteltiin väärin.
Tilanne on jotenkin sekava.
Aika olisi pitänyt käyttää tehokkaammin.
Tulee vähän outo tunne.
Olet täysin oikeassa. -Selvä.
Onpa mielenkiintoista.
Tulee tunne, jota kuvailisin…
Alkaa hikoiluttaa. Se on hyvä merkki. Riisun takin.
Saan fyysisiä tuntemuksia.
Kas niin.
Joo. Kun olen yhteydessä tähän, minun on vaikea hengittää.
Tunnen jotain outoa kaulassani.
Yritän haukkoa happea.
Tulee huono olo pelkästä yhteyden otosta.
Hitto.
Oliko löytöpaikka hänelle tuttu?
Hyvin tuttu. -Aivan.
Hän käveli kotiin.
Joskus, kun tutkimus on umpikujassa,
yksi uusi yksityiskohta voi avata paljon.
Niin. Meillä on fyysinen rikospaikka, jos se auttaa.
Aivan. Selvä.
Olen käynyt rikospaikoilla ennenkin. Nyt tiedämme ruumiista,
mutta nuorukaisen kuolema on epäselvä.
On ainutlaatuista työskennellä yksityisetsivän kanssa,
kun yritän tulkita tapahtumia.
Olen monella tapaa uusilla vesillä.
Rikospaikka on tässä.
Tämä on hänen muistomerkkinsä.
Tuleeko mitään läpi?
Joo.
Se on musertavaa.
Tekstitys: Katariina Uusitupa