TYLER HENRY ÄR ETT AV VÄRLDENS MEST KÄNDA MEDIER
MED ÖVER 300 000 PERSONER PÅ SIN VÄNTELISTA
PERSONERNA I SERIEN HAR VALTS FRÅN LISTAN
TYLER VET INGET OM DEM HAN SKA LÄSA
Hej!
-Jag heter Tyler. -Läget, Tyler?
Trevligt att träffas.
-Jag är nyfiken på det här. -Då kör vi.
-Jag centrerar mig, andas djupt. -Gör din grej.
Sen ser vi vad vi får.
Okej.
-Vi ska prata om levande personer. -Okej.
Vi kommer att få nåt
som rör en person med andningssvårigheter.
Som antingen hittar en fläck på lungan under lungröntgen…
Jag får in nåt, men det verkar inte tas på tillräckligt allvar.
Min mamma.
Har mamma haft andningsbesvär?
-Hon nämnde en fläck på lungan, men… -Ja.
Hur visste du det? Kände du fläcken? Eller…
Jag ser den. Min ena lunga kollapsade,
men det visar sig som när man ser en fläck på röntgen.
Det är bara… Jag är förbluffad.
EN NETFLIX-SERIE
Vi fortsätter. Vi byter bara spår lite.
Det kommer in på kusinnivå.
-En sekund. -Det där kändes, om du vet vad jag vet.
Ja, det är ingen fara. Mitt bröst gör så ont.
Låt mig bara samla mig.
Det känns som att jag blir skjuten i sidan.
Lägg av.
Du har helt rätt.
Men du kan inte veta det.
Jag tecknar eller målar för att slappna av eller meditera.
Men jag trodde aldrig att mitt klotter, när jag inte lyssnade på läraren,
skulle bli en del av mitt jobb.
Jag satt och klottrade.
En dag ritade jag krumelurer och började känna saker.
Då tog jag in det i mina läsningar.
När jag får kontakt ser jag mig själv som en målarduk.
Personen som kommer genom målar bilden.
Men i början hade jag svårt att kontrollera min förmåga.
Jag kunde varken skruva upp den eller skruva ner den.
Vem är det?
När jag var tio år låg jag i sängen. Jag blev väckt.
När jag öppnade ögonen visste jag bara att min farmor skulle dö.
När jag förklarade det för mamma ringde telefonen.
Det var pappa. Han sa att farmor just tagit sitt sista andetag.
Det tog flera år innan jag förstod att det var en föraning.
Det tog många års övning och förmedling av information
för att få nåt slags kontroll.
Mellan 16 och 18 års ålder gjorde jag nästan dagliga läsningar.
Ryktet spreds fort.
Innan jag visste ordet av lämnade folk lappar vid ytterdörren.
Efter det började jag få förfrågningar från hela södra Kalifornien.
Med sin kusliga förmåga att nå de avlidna,
förbluffar 20-årige Tyler Henry kändisar, i och utanför bild,
i succéserien Hollywood Medium with Tyler Henry.
Mitt liv tog en konstig vändning.
Det mest eftertraktade mediet.
-Du är äkta vara. -Tack.
BILDER FRÅN HOLLYWOOD MEDIUM PÅ E!
Wow!
När jag var 19 år började jag spela in en tv-serie.
Herregud.
Efter det började jag uppträda live.
Mina damer och herrar, Tyler Henry!
De görs inför en publik på 3 000 personer.
Hejsan!
Med den här resan slöts en cirkel. Jag insåg varför jag började med det här.
Serien har låtit mig hjälpa personer som verkligen behöver en läsning.
När jag tog steget att våga dela min förmåga
gjorde jag det för dem jag trodde hade störst behov av det.
När jag återvänder dit och ser hur mitt liv utvecklats
påminns jag om varför jag gör det jag gör.
SANTA CLARITA VALLEY KALIFORNIEN
Har nåt kommit genom inför den här läsningen?
Jag får mycket kvinnlig energi, så…
-Från den du ska läsa? -Ja.
Min assistent Heather är en stor del av mitt liv.
Hon måste ta mig från punkt A till B. för jag vet aldrig vad jag ska möta.
Producenterna säger inget. Inte vart jag ska,
vem jag ska läsa eller vad som sker.
Heather och mamma vet bara var de ska lämna mig. Det är allt.
Jag får en känsla av
en död och en födsel.
I ganska tät följd.
Det är en konstig känsla. Det känns lite som:
"Jag dör, du får leva."
Jag vet inte. Det är skumt.
-Hej. -Hej.
-Välkommen till mig. -Trevligt att träffas.
Jag har hjärtklappning. Det här trodde jag aldrig skulle hända.
-Hej på er! -Hej!
Hur är läget?
-Mina fina väninnor. -Hej. Hur är det?
-Trevligt att träffas. -Detsamma.
-Kul att se er. -Herregud.
-Hur är det? -Bra.
Tack för att du kom. -Naturligtvis.
-För att du hänger med oss. -Här är vi.
-Vi är så glada att du är här. -Ja.
Fattas bara.
Du vet inte hur ofta vi suttit här, druckit vin och drömt om den här stunden.
Toppen. Det kommer redan saker, men först drar jag processen.
-Så ni vet vad som väntar. -Jag får…
Det är mycket med det här, så jag måste komma in i en viss stämning.
Men jag är spänd på att se vad vi får. Vi tar det därifrån.
-Okej? -Det låter bra.
Jag har mitt anteckningsblock här.
Mitt hjärta slår volter.
-Mitt med. -Jag behöver vin.
-Det är helt okej. -Jag tror inte att mitt hjärta…
Bra. Okej. Så ja.
Jag kände mycket kvinnlig energi på vägen hit.
Och visst är det kvinnor här, men en person vill gärna komma genom.
Sån här entusiasm brukar innebära nån som dog ung,
som aldrig fick bli medelålders. Så skulle jag beskriva det.
Jag misstänker att det här är en kvinna.
Utan att säga för mycket, vet ni nån kvinna som dog ung?
-Ja. -Uppfattat.
Jag får många detaljer och måste få djupare kontakt.
Hon lyfter fram kolibrin som symbol.
Kolibrier brukar alltid tyda på
att någon har upplevt, och det är kanske bara en person,
med en sentimental koppling till kolibrier.
Det här måste vara en kolibri.
-Om det finns andra fågelrelater… -Hon hade en kolibritatuering!
-Herregud, ja! -Det var min första tanke.
Det här är så fantastiskt.
Det känns som ett andedjur, nåt hon relaterar till.
Ha det i bakhuvudet. Håll ögonen öppna efter sånt.
-Det märks att det betydde något. -Okej.
Ett ögonblick. Jag försöker förstå symboliken.
Vi pratar om ett par saker.
Hon hade udda musiksmak. Märklig.
-Väldigt splittrad. -Som?
-Det här är skumt. Jag måste säga det. -Berätta.
Det är lustigt. Om jag såg henne, skulle jag inte tro
att hon gillade den här sortens musik.
-Herregud. Om han säger vad jag tror… -Jag vet inte hur jag ska…
-Säg det inte. -Han kan inte veta det.
Det känns nästan… Jag vet inte vad det här är.
Det är nåt lustigt med det här.
Bilden av henne går inte ihop med det hon håller på med.
-Jag fattar precis. -Vi pratar jämt om det.
-Det är skumt. -Ja.
Den här personen känns hetlevrad. Väldigt självständig.
-Hon är som en fyrverkeripjäs. -Absolut.
-Hon kan bara beskrivas så. -Spice Girls!
-Ja. -En Spice Girl.
Då så. Ett ögonblick.
Okej.
Som medium tar jag emot intryck. Jag får små smulor av detaljer
jag måste tolka och göra begripliga baserat på mina tidigare läsningar.
Jag försöker få den jag kommunicerar med att berätta ingående om antingen sin död,
nåt viktigt för dem eller meningsfulla budskap.
Under en läsning vill jag få så mycket information från anden jag kan.
Under halvåret före sin död
lägger hon stor vikt vid att bli så hälsosam som möjligt.
Det känns som att jag försöker kontrollera min vikt för att vara sund.
Hon hade anlag för diabetes, såna saker.
Hon slår mig som sån. Verkar det rimligt?
-Etthundra procent. -Galet.
Men hon lyfter fram nåt särskilt,
en känsla av att plötsligt inse
att jag måste till sjukhuset eller att jag måste få sjukvård.
Hon kände att folk sa: "Du är bara nervös. Det är normalt."
Men hon visste att nåt var fel.
Det känns som att nåt fylls upp.
Jag kan inte beskriva det. Det känns som att nåt har gått fel.
-Etthundra procent. -Ja, allt du säger är…
-Mitt i prick. -Okej.
Jag känner en större oro för en annan person än för mig själv.
Jag ser en symbol för osjälviskhet.
Konstigt. Jag föddes tre månader för tidigt,
och jag får en känsla av en för tidig födsel.
Någon föds för tidigt.
Det finns relevans, men hon föddes inte… Det var inte hon själv.
Det är nåt annat jag försöker uttyda.
-Var hon gravid? -Ja.
Utmärkt. Jag får in väldigt mycket. Jag måste nog nämna…
Hon känner att alla livsförlängande insatser
skulle ha misslyckats. Hon ville inte läggas i respirator.
Hon ville inte hållas i livet på konstgjord väg.
Hon visar acceptans för det.
Hon är bara så fokuserad på barnet, som jag tror överlevde,
men det var också väldigt nära ögat, misstänker jag.
-Känner vi till den här situationen? -Ja.
Nu när vi har täckt lite av det som hände,
skulle ni vilja fylla i luckorna och berätta vem hon var för er?
-Det är vår bästa vän, Lauren. -Vår vän Lauren.
Lauren?
Hon var vår galna, vita tjej.
Jag älskar dig, bästis.
Lauren var hönsmamman. Hon tog hand om allt.
Det var hon som sa: "Jag gör det."
-Jag gör det. -Jag gör det.
Hon var så älskad.
Vi skojade om att hon var brun på insidan.
Hon älskade mexikansk mat och mariachi-band.
Hon kunde inte spanska, men älskade musiken.
Om man sa: "Den här musiken är inte…"
-Den går inte ihop med henne. -Hon älskade mexikansk musik.
-Hon sa mariachi banda. -Och vi sa: "Lauren!"
-Var hon italiensk? -Ja!
-Uppfattat. -Hon älskade att vara italiensk.
Hon sa: "Vi är italienare." Alla skulle veta det.
-"Jag är italiensk." -Precis.
Så fint. Då så.
Hennes situation… Kan ni berätta för mig hur hon dog?
Du sa att hon visste att nåt hade blivit fel.
-Eller missats. -Ja.
Hon ringde mig efter testet för graviditetsdiabetes,
och hon var orolig för det.
Jag sa: "Oroa dig inte. Ta det lugnt."
När hon fick provsvaret, sa hon: "Jag är en decimal ifrån det."
Jag sa: "Det är väldigt nära." Hon sa: "Men, du vet."
Hon tog upp det i början, diabetestanken…
Noggrannheten med diabetes…
Jag såg henne och tänkte: "Vet du, din vikt…"
-Hon hade svullna… -Hon hade alla tecken på det.
-Trötthet. Allt. -Trötthet.
Det var en månad innan barnet skulle födas.
Vi hade en tamale-fest lördagen innan.
Vi har en traditionell tamale-fest…
-I december. -Vi dricker vin och gör tamales.
-Ja. -Precis före jul.
Vi träffades, men hon såg inte ut att må bra. Hon såg trött ut.
Vi tänkte bara att det var graviditeten som framskred.
Vi spolar framåt. Hon blev inlagd för bröstsmärtor.
-Ja. -Du sa att nåt "fylldes upp."
-Och tömmas. -Ja, fyllas och tömmas.
Sjukhuset pumpade henne full med vätskor.
Hon sa: "Min kropp håller på att bli tokig."
-Hon kände som att hon drunknade. -Hon messade.
-"Jag är jätterädd." -"Jag är sjuk."
"Jag vet inte vad som händer, vad det här betyder."
-Hennes ord var smärtsamma. -Aj.
Jag körde till sjukhuset,
och då höll de henne vid liv för att få hinna få ut bebisen.
Bebisen fick syrebrist. Han föddes en månad tidigt.
-Du sa för tidigt född. -Ja.
-Det var helt rätt. -Jag förstår.
Hon känner acceptans. Bara barnet fick leva.
-Det var viktigt. -Han är så fin.
Jag är glad att han lever.
-Det var väldigt nära ögat. -Han är jättefin.
Vi ska prata om var barnet finns just nu.
-Jag ser att han hålls gömd. -Ja.
Och att det innebär frustration.
-Låter den situationen bekant? -Ja.
Okej.
Berätta bara det som känns okej, men hur blev det så?
Hon sa att hon var tilltänkt gudmor.
-Det blev inte så. -Det gjorde ont.
Vi ser bilder på Facebook. Det är vår kontakt.
Inte för all framtid. Det ska ni veta.
-Det kommer att ändras. -Okej.
De som var viktiga för henne ska ha en relation med barnet,
även om det inte är så just nu. Så…
-Vet hon det här? -Ja, absolut.
Bra.
Det är ett av den här läsningens viktigaste budskap.
-Precis. Det var det vi ville. -Det var det vi bad om.
Absolut. Jag misstänker… Det här är nåt.
Okej.
Så där. Okej.
Hon vill att jag ska prata om Rich. Vem är Rich?
-Richie. -Det är ett namn.
-Richie. -Vem är Richie?
Hon mötte aldrig mitt andra barn. Jag väntade honom.
-Ja. -När hon dog.
Då handlar det om det. Hon tar upp den här lille.
Han och hans födelse är viktiga för henne.
Jag kopplar stor kärlek till det. Det känns viktigt.
Jag fick komplikationer efter min epidural.
-Okej. -Jag trodde att jag skulle dö.
-Men jag kände henne där. -Det är budskapet.
Genom att nämna honom visar hon att hon var en del av processen.
-Jag tänkte på henne hela tiden där. -Hon visste det.
Inget hon säger kommer fram av en tillfällighet.
-Hon offrade sig. -Hon var där.
Hon var engagerad från andra sidan, i personerna som älskade henne.
-Det tog inte slut för att hon dog. -Ja.
Hon förmedlar att hon har förlikat sig med sin död.
-Okej. -Och hur hon har hedrats efter den.
-Hon verkar tillfreds. Och stolt. -Ja.
Och med ett starkt band till sina systrar. Det känns starkast av allt.
-Det du säger är helt otroligt. -Det gläder mig. Det är ganska coolt.
-Två eller tre saker, trodde jag… -Nåt litet.
-Du vet… -Du läste ur våra dagböcker.
Ja.
Jag har haft en fantastisk tjejkväll. Jag får lust att hänga med er igen.
-Vi känner att du tog hit Lauren. -Vi fick vår Lauren.
Det gläder mig.
Det kändes som att Lauren satt där med oss.
Han sa hundratals saker som styrkte…
-Vi ska gå genom allt. -Hon var här.
Ja, allt var mitt i prick.
Herregud.
Jaså?
Det var så bra. Det var en grupp med fyra personer.
-Okej? -Ja.
Deras tjejkompis hade dött.
Hon dog när hon var gravid.
Hon dog under förlossningen.
-Barnet överlevde. -Det var ju det du sa!
-Det är precis som du sa. -Ja, det är galet.
-Hon… Herregud. -Det var väldigt speciellt.
Ja.
-Det var mycket att smälta. -Ja.
-För mig och dem. -Det är inte lätt.
Det är mest efteråt. När man åker hem.
Min utmaning börjar nu.
-Ja. -Att släppa taget, och det är…
För att komma i rätt stämning
måste jag på nåt skumt vis offra lite av min egen existens,
och den stannar hos de där människorna.
Efter hand som dagarna går kommer det tillbaka,
men jag känner att jag lämnade lite av mig där.
Det är så märkligt.
TYLERS HEM
THERESA TYLERS MAMMA
Jag lägger i några såna här åt dig. Fem ungefär.
Man kan aldrig ha för många tandborstar.
Okej.
Daddy Wasserman blir stolt över dig.
-Sluta. -Det är vår tandläkare.
Nej. Nu får han veta att jag kallar honom "daddy".
Han säger: "Gapa." Och jag: "Ja, sir."
-Tyler. -Okej.
-Ajaj. -Nu vet han. Hemligheten är avslöjad.
Jag kan inte hjälpa att min tandläkare är snygg.
Det låter lite stereotypiskt, men mamma är min bästa vän.
Vi har en väldigt enkel relation.
Mamma fattar mig. Jag fattar henne. Vi behöver inga artigheter.
Jag är trött. Fast vi borde nog packa.
-Herregud. -Ja, jisses.
Vad äter vi till middag?
-Vad äter vi till middag? -Ska jag läsa dina tankar?
Mamma förkroppsligar hur en bra mamma ska vara.
Allt gott jag gör, kommer från styrkan hon har gett mig.
Så, ja.
Har du försökt läsa din mamma?
Ja.
Jag spontanläste mamma en gång när jag var tonåring.
Ett namn kom genom.
Jag frågade henne vem det var, och hon brast ut i gråt.
Personen jag hade identifierat
hade gjort nåt hemskt mot min mamma.
Hon har aldrig berättat allt om det.
Så det är en gåta.
Det blev nog en vändpunkt för min mammas förståelse av min förmåga.
Hon hade hemlighållit saker för att skydda mig,
och ändå kunde jag genomskåda vissa saker.
Det blev en vändpunkt.
Helt klart.
Men ja, det visar att jag som medium ser vissa informationsfragment,
men oftast inte hela bilden.
SANTA CLARITA VALLEY KALIFORNIEN
-Är du klar? -Japp.
CLINT TYLERS POJKVÄN
Förlåt, jag inser inte min styrka.
Clint är min partner sen 4,5 år.
Hur träffades ni?
Han säger nåt annat, men han twittrade till mig.
Han gled in i mina DM.
Gaykillar är ihärdiga.
Och glöm det inte.
Han kommer från en mindre ort i Georgia, och jag tror
att han sökte nån att relatera till. Vi klickade direkt.
Vad beträffar din mammas familj, har jag kört fast.
-Ingen vill prata. -Ja.
Huvuddelen av efterforskningarna jag gjorde när det här började
handlade om familjens dna.
-Korrekt. -Vi visste inte vad vi sökte efter.
TYLER OCH HANS MAMMA TOG DNA-TESTER FÖR SLÄKTFORSKNING 2019
ENLIGT DEM ÄR THERESAS "MAMMA" STELLA INTE HENNES BIOLOGISKA MAMMA
Du tog dna-testet först, men svaret var inte det väntade.
Men när din mamma gjorde det, var det som…
-Då insåg vi det. -Saker blev skumma.
Hoppsan!
Dna ljuger inte.
För två år sen fick mamma veta att hennes mamma inte är hennes mamma.
Samma sak med hennes pappa. Hon är inte släkt med sina syskon.
Vi blev förbluffade. Chocken var total.
-Det verkar finnas gåtor på alla plan. -Absolut, ja.
Man kunde tro att jag som medium kan be andra sidan om hjälp
för att lösa gåtan med min mamma.
Men jag kör bara huvudet i väggen.
Jag är för partisk och involverad för att kunna vara objektiv.
Därför behöver jag hjälp att hitta svaren jag söker.
Jag vill veta exakt hur Stella fick min mamma,
och vad min mammas biologiska mamma trodde pågick.
Visste hon?
Trodde hon att mamma skulle till nån annan? Hur gick det till?
Jag har rätt att veta det och låter ingen stoppa mig.
Vi måste bara hitta nån som kan hjälpa.
Ja, jag undrar bara varför, som…
Det här är så komplicerat.
Vi borde köpa såna klistermärken.
-Hurdana? -"Övningskörning".
-Var? Åt vem? -Där. Ser du?
Dig. Sätt dem där bak så folk blir varnade.
Du är så rolig.
-Jag förutser en fantastisk läsning i dag. -Det hoppas jag.
Det kom igenom nån i dag som hade dött i en brand.
Va?
Det var en man. Jag vill veta vem det var.
Kom igen. Upp med hakan. Det blir bra.
Hej! Hur är läget? Jag heter Tyler.
-Läget? -Trevligt att träffas.
-Kom hit. Covid eller inte. -Så trevligt att träffas.
-Detsamma. -Tack för att jag fick komma.
-Givetvis. -Så coolt.
-Välkommen till min värld. -Otroligt.
-Vad heter du? -Cals.
-Cals. Angenämt. -Du ser precis ut som…
-Glöm det. -Jaså?
-Macaulay Caulkin? Det hör jag ofta. -Jag tvekade.
-Coolt ställe. En studio? -Ja.
Studion heter Stankonia Studios.
Den är uppkallad efter Outkasts album.
-Det har skapats mycket historia här. -Jag tror dig.
-Jag är nyfiken på det här. -Då kör vi.
-Har du några föremål? -Ja.
-Ta fram dem nu. -Okej.
Otroligt. Du kan ställa den där.
-Jag centrerar mig, andas djupt. -Gör din grej.
Så ser vi vad vi får.
Okej.
-Vi ska prata om levande personer. -Okej.
Som i din biologiska familj.
Vi kommer att få nåt som rör en person med andningssvårigheter.
Som antingen hittar en fläck på lungan under lungröntgen…
Eller så har man pratat om det,
men det verkar inte tas på tillräckligt allvar.
-Min mamma. -På sikt.
-Hon nämnde en fläck på lungan, men… -Ja.
Hur visste du det? Kände du fläcken? Eller…
Jag ser den. Min ena lunga kollapsade tidigare i år,
men det visar sig som när man ser en fläck på röntgen.
I början av 2020 kollapsade min ena lunga.
Lungan låg på mitt hjärta.
Jag tror inte att min förmåga orsakade det,
men jag påverkas fysiskt av läsningar. Det tär på mig.
Jag vet inte hur det kommer att påverka min kropp på sikt.
-Jag rör vid klockan. -Kör hårt.
Då ser vi vad vi får.
Okej. Jag är med.
Två män kommer genom tillsammans som jag måste prata om.
När personer kommer ihop, betyder det att de är förbundna på andra sidan.
Jag kan inte bara känna en, det måste bli båda.
-De är släkt. -Ja. Det här är mycket intressant.
En är yngre, den andre äldre.
Jag uppfattar dem så, men de är tillsammans.
Något pekar på en jämnårig som dött. Jag ser saker symboliskt.
-Så det är nån i vårt plan. -Ja.
Vi ska prata om hur de dog.
Mycket intressant. Det blir som en juxtaposition.
Heter det så?
Den enes död innebar mer bagage än den andres.
-Ja, för fan. -Det är knepigt.
Jag skulle beskriva det som
att bagage nästan alltid innebär ett våldsamt slut.
-Nåt som är… -Ja.
-Som är traumatiskt att se. Sånt. -Ja.
-Den andra förefaller inte sån. -Nä.
Han förmedlar en känsla av betydelse för det du gör i din karriär.
När du gör det här får hans själ större frid.
Det intressanta med hans bortgång var den medicinska hjälpen.
-Den blev försenad. -Ja.
-Jag sitter nästan bara där. -Ja.
"Varför ringde de inte innan?
-Varför åkte vi inte in?" -Va fan? Hur…?
Ja, vi pratade om det. Folk sa: "Hur är det här möjligt?"
Precis så var det.
Vi väntade ungefär 20-30 minuter. Sjukhuset ligger på samma gata.
-Vi sa: "Var fan är ambulansen?" -Precis.
-Galet. -Det är hårt.
-Ni får inte hänga upp er på det. -Ja.
Han vill inte att folk ska tro att de kunde ha agerat annorlunda.
-Galet. -De borde ha kommit genast.
Om du kan säga hans namn och berätta lite om honom…
Det är min äldre kusin, Ducky.
Han tog hand om mig väldigt mycket.
En stor älskvärd kille. Han skulle göra allt för en.
-Han är en stor kille. -Ja.
Med ett hjärta av guld. Vad det än gällde.
Vad det än var, fanns han där när det knep.
Han och jag jobbade ihop på hans arbetsplats.
Vi satte upp gipsväggar och sånt.
Jag började komma in i det och tänkte: "Jag tjänar bra."
Men han sa: "Gör musik, nöj dig inte med det här."
-Och då… -Ja.
-Han dog av en hjärtattack på jobbet och… -Ja.
Han jobbade ihjäl sig.
Han har påverkat mig och tänt min nya låga. Om du förstår?
-Den gåvan har du med dig jämt. -Ja.
-Vilken välsignelse. -En stor välsignelse. Det här är bara…
-Det gläder mig. -Jag är förbluffad.
Vi ska gå vidare. De byter spår.
Där…
Det var intressant. Det här är konstigt.
De visar mig skor av nån anledning. Skor.
-Vem visar dig skor? -Det kommer in på kusinnivån.
Varför tänker vi på röda skor?
Han hade… Jag hade ett par Varsity Red Jordans.
Han brukade säga: "Kom igen, låt mig låna dem."
Han älskade de där röda skorna.
-Knäppt. -Ja.
Den här killen känns som att han dött… Ärligt talat känns det lite…
-Det är tunga grejor. -Ja.
Det här är en sån intressant…
När "Candle in the Wind" dyker upp… Det var knäppt sagt.
Som referens brukar det betyda att man lever livet fullt ut och sen
dör en för tidig död.
Ja, han öppnade en flaska halv tre på eftermiddagen bara för att leva.
Han såg till att göra allt han planerat innan han dog.
Vissa blir 90 utan att ha levt alls.
-Ja. Sant. -Eller hur? Så, ja.
Han pratar om nån "Mickey" eller "Mikey"?
-Nåt i den stilen. Jag… -Vem är det här?
Det är en av de där två,
men jag förstår inte varför. Så jag blir osäker.
Det är nån de vakar över eller runt. Det brukar vara en person.
-Vi håller det i bakhuvudet. -Okej.
Vi fortsätter. Han vill att jag pratar om att avsluta eller fullfölja nåt.
Intressant. Jag får nåt med hans röst eller en inspelning av hans röst.
-Nåt som blir inkluderat. -Ja.
Det är som en hyllning till honom i nåt musikaliskt stycke.
Vi brukade… Jag åkte jämt in till stan.
Det här är nutida. I vårt plan.
Vi brukade spela in lite beats och körde freestyle.
-Jag har den sista inspelningen. -Ja.
Den spelades in innan jag lämnade stan, innan jag fick höra om hans död.
Ja.
Jag vet inte hur du kan veta att jag har en inspelning med honom.
Ja, det är stort och verkar viktigt.
Han verkar väldigt stolt över det.
De känns… Jag känner glädje över det här.
Hans arv kommer att leva vidare på ett intressant vis.
-Du ska veta att du har hans stöd. -Ja. Det är galet.
Du ska veta att det är viktigt.
Han vill att jag ska nämna hans bortgång
-Ett ögonblick. -Ja.
Det blir tungt. Om du vet vad jag vet…
Det går bra. Jag har jätteont i bröstet.
Ge mig en liten stund…
-Galet. -Det är snarare… En minut bara.
-Ja. -Det är min egen smärta, tror jag.
Konstigt. Okej. Kom igen.
Okej.
Den våldsammare situationen känns som att jag blir skjuten från sidan.
Lägg av.
Jag vet att det är tunga grejor, men jag går inte in på det.
Han tar bara upp det.
Ja.
Det är lugnt.
Före min bortgång känns det som att nån förråder mig.
De tar upp en aspekt av svek. En person var inte den man trodde.
Nånting som är förknippat med det leder fram till det.
-Jag känner mig förrådd. -Utan att säga för mycket, så har du rätt.
-Det förstår jag. Okej. -Vad fan?
Ingen fara. Vet du nån som har ett namn som börjar på "S-H"?
"Sheree"? "Sherri"? Jag får det fonetiskt, ett sh-ljud.
Shon är… Han heter Vashon. Han säger åt folk att kalla honom Shon.
-Okej. -Ja.
Hur är han viktig, om alls?
Vashon är min kusin. Det är hans klocka du håller.
-Det var han som dog en traumatisk död. -Då förstår jag.
Hans pappa är min mammas bror.
Vi växte upp ihop. Vi var jämngamla. Matchande kläder.
Ja, må han leva
Vi rappade ihop, uppträdde ihop. Allt.
Han är min andra halva.
Vi följde samma bana tills vi var runt 17, då greps han av polisen.
Han fick tio års fängelse.
Samtidigt lossnade allt för mig. Jag fick mina första uppdrag.
Jag gjorde min första publicistaffär.
När han släpps när han är 27 får jag bara umgås med honom i tre år.
Han dog när han var 30. Så…
ÄNNU EN DÖD PERSON FUNNEN I LEAKIN PARK
Misshandlad. Skjuten. Knivhuggen.
Bränd.
-Allt man kan tänka sig. Det är gängskit. -Ja.
Så att man måste ha stängd kista.
Så att ens mamma tänker på det om och om igen.
Hur det hände, vad som hände.
Han är väldigt gatusmart, så han…
Han skulle aldrig själv försätta sig i den situationen man fann honom i.
Han kunde läsa rummet. Han är intuitiv.
-Mycket. -Verkligen.
Utan att gräva för djupt i det,
för det är mycket gatupolitik, gängskit och allt möjligt.
Det fanns en person han hängde mycket med,
som han hade ett slags stormig harmoni med.
De hade en märklig relation.
Den personen var den sista han träffade.
-Ja. -Vet du?
Han kommer genom i dag för att validera dina känslor kring det.
Att han inte skulle försätta sig i en sån situation.
Aldrig.
Hans budskap i dag är att bekräfta att dina misstankar är riktiga.
Särskilt hur det hänger ihop med den där personen.
Bara det att du kan berätta att det jag… Att min lilla känsla av…
-Den är väldigt sann. -Ja.
Vilket är ditt favoritminne av honom?
Vi var i South Carolina. Vi gick och han hittade en hund.
Det var hans dröm. Vi tog den till hotellet och tvättade den.
Vi använde alla handdukarna och slängde dem utanför städerskans dörr.
-De ringde min farfar. Jajamän. -Ni blev avslöjade.
Det var inte vad vi gjorde utan att nån måste ringa.
-För att berätta vad vi gjorde. -Ja.
-Vi nämnde Mickey innan. -Ja.
Min morbror Mickey gillar den här berättelsen.
Han berättade den på begravningen. Det är galet.
-Det här är knäppt. -Ingen fara.
Det här är galet.
Det här är min flickväns förtjänst. Hon skrev brevet åt mig.
Jag var ganska skeptisk och på min vakt efter skitsnacket.
Men det här kunde du omöjligt veta.
Jag är en intuitiv person.
-Jag känner det jag känner. -Ja.
Det finns familjemedlemmar som inte vet det du berättar.
-Ja. -Det är helgalet.
Du nämner din intuition,
och jag känner att du har mer kontakt än de flesta.
-Ja, till hundra procent. -Dina aningar, din magkänsla…
De kommer när man vet nåt man inte helt kan förklara.
De är äkta. Det här är intressant.
-Tack. -Ja.
Det här förändrar mig för resten av mitt liv.
-Jag kommer inte tvivla på min intuition. -Bra.
-Det kommer från dig och dina förmågor. -Bra.
Jag ska använda det i min karriär.
-Jag tar det med mig härifrån. -Det gläder mig.
Ge mig en kram.
Vad lyssnar du på för musik?
Eftersom jag är en andlig person, delfinpruttar och vindspel.
Meditationsmusik, men min mamma älskar rap.
-Gör hon? -Hon är en italiensk kvinna på 1,50.
Hon älskar Lil Jon, Snoop. Alla. Hon älskar gangsterrap.
-Med fingerpistoler. -Hon är galen.
Hämta in henne.
-In i inspelningsbåset. -Jag hämtar henne. En sekund.
Snubben sitter inte bara och svettas och klottrar på ett block.
Han kanaliserar verkligen nåt. Han ser saker.
Jag kollar efter sprickorna i fasaden, men jag hittar inga.
Han ser nåt och försvinner nån annanstans.
Han är äkta vara.
Hej!
-Hej! -Hej.
Trevligt att träffas.
-Så du är gangstern alla snackar om. -Herregud.
Jag är så överväldigad. Det är som att åka med rymdfärjan.
-Ingen får göra det. -Välkommen till rymdskeppet.
-Vill du hoppa in i båset? -Det här är så roligt.
Nu får du hjälpa mig.
Så där ja. Du hör kanske ett litet väsande.
Mamma är i båset, Tyler.
-Driving Miss Crazy -Ja.
Runt kvarteret
-Kör hela varvet -Kör hela varvet
-Hela varvet runt -Det är allt jag har
-Allt hon har -Verkligen allt.
Herregud. Tack. Just nu…
-Kvinnan som födde mig. -Vet du hur glad jag blir?
Vet du hur glad jag blir?
Vänta tills albumet släpps. Demobandet.
TYLERS HEM
På tal om härkomst…
Jag vill prata om att ditt födelsebevis förvirrar mig.
-Mig också. -Fick du…
Fick du ett födelsebevis när du föddes?
Ja, men jag tror inte att det är det jag har nu.
Intressant.
Tills jag var runt 55,
trodde jag att Stella och Gwle var mina biologiska föräldrar.
Hon sa att hon var min mamma.
Det står också på mitt födelsebevis.
Så ditt mellannamn var "Wava", men här står det "Java".
-Ja. -Hur mycket du än gillar kaffe…
-Jag vet. -Det liknar en miss.
Jag vet att mitt födelsebevis har ändrats.
Det här är som att lösa en gåta.
-Jag vet. -Lösa det här.
Jag undrar jämt vem jag är, var jag kommer från.
Vad kunde ha hänt?
Jag är tacksam för att Tyler intresserar sig
och vill veta mer om sitt ursprung.
Det handlar om både mig och Tyler.
Han har rätt att få veta. Jag varken kan eller vill beröva honom det.
När jag fick veta att Stella inte var min mamma…
-Ja. -Herregud, vilken lättnad.
En enorm tyngd lyftes från mig.
För jag vet att jag varken är släkt med eller lik henne.
-Ni kunde inte vara mer olika. -Jag vet. Jag är en god person.
Ja.
-Det går bra. -Kom hit, ge mig en kram.
-Du är en bra pojke. -Tja, ibland. När jag uppför mig.
Mitt liv definieras av stunder då jag försöker ge personer sinnesfrid.
Vanligen genom läsningar.
Jag vill att mamma ska komma så nära ett avslut hon kan.
Men två år senare vet vi fortfarande inte sanningen.
Hur hamnade hon i händerna på en brottsling?
Folk jag läser frågar mig jämt: "Finns det onda personer?"
Det finns onda handlingar.
Stella, kvinnan jag trodde var min mamma,
var en mördare.
Undertexter: Jessika Johansson