TYLER HENRY ER ET AF VERDENS MEST BERØMTE MEDIER
MED OVER 300.000 PERSONER PÅ SIN VENTELISTE.
DELTAGERNE I DENNE SERIE ER VALGT FRA DEN LISTE.
TYLER VED IKKE, HVEM HAN SKAL LÆSE.
-Hvordan går det? -Åh!
-Jeg hedder Tyler. -Hvad så, Tyler?
Godt at møde dig.
-Spændende, hvad der kommer. -Lad os gøre det.
-Jeg fokuserer med dybe åndedrag. -Gør, hvad du skal.
Så ser vi, hvad der kommer.
Okay.
Vi skal tale om levende personer.
Okay.
Der kommer noget om en person, der har svært ved at trække vejret.
Måske findes der en plet på et røntgenbillede af lungerne.
Der kommer noget,
men det er vist ikke blevet taget så seriøst, som det burde.
Min mor.
-Har din mor haft vejrtrækningsproblemer? -Hun havde en plet på lungen.
-Men det er… -Ja.
Hvordan vidste du det? Mærkede du pletten, eller…
Jeg ser det. Jeg havde en sammenklappet lunge,
men det ser ud på samme måde.
Jeg så et røntgenbillede og en plet.
Det er … Glem det, mand.
EN NETFLIX-SERIE
Vi fortsætter. Vi skifter bare gear nu.
Der kommer noget om fætre.
Et øjeblik.
Ja. Det rammer dig, hvis du ved det, jeg ved.
Ja, det er okay. Jeg har ondt i brystkassen,
men giv mig et øjeblik.
Jeg føler, jeg bliver skudt fra siden.
Hallo.
Du har fuldstændig ret.
Det kunne du umuligt vide.
Jeg har altid tegnet og malet som afslapning eller meditation.
Jeg troede ikke, krusedullerne i high school,
når jeg ignorerede læreren,
ville blive en del af min karriere.
Jeg sad og tegnede.
En dag, da jeg tegnede, begyndte jeg at mærke ting.
Jeg begyndte at bruge det i læsninger.
Når jeg får forbindelse, sammenligner jeg mig med et lærred.
Den, der kommer igennem, maler billedet.
Men i starten var det svært at regulere min evne.
Jeg kunne ikke skrue op og øge eller sænke niveauet.
Hvem er det?
Da jeg var ti år, lå jeg i sengen. Jeg blev vækket.
Da jeg åbnede øjnene, vidste jeg bare, at min bedstemor ville dø.
Mens jeg forklarede følelsen for min mor, ringede telefonen.
Det var min far.
Han fortalte hende, at min bedstemor lige var død.
Først flere år senere forstod jeg, at det var en forudanelse.
Det tog års træning og formidling af de oplysninger, jeg fik,
før jeg fik en smule kontrol.
Fra jeg var 16, til jeg var 18, udførte jeg læsninger næsten hver dag.
Det gik hurtigt fra mund til mund.
Før jeg vidste af det, kom folk hjem til mig og lagde beskeder.
Og så begyndte jeg at få forespørgsler fra det sydlige Californien.
Med sin utrolige evne til at få kontakt til afdøde
forbløffer 20-årige Tyler Henry kendisser på og væk fra kameraet
i sin populære E!-serie, Hollywood Medium With Tyler Henry.
Mit liv tog en meget sær drejning.
Den mest efterspurgte clairvoyante.
-Du er den ægte vare. -Tak.
UDLÅNT FRA E!'S HOLLYWOOD MEDIUM
Hold da op!
Da jeg var 19 år, begyndte jeg at optage et tv-show.
Du godeste.
Og så begyndte jeg på live-shows.
Mine damer og herrer, Tyler Henry!
De har et publikum på op til 3.000 personer.
Hej, allesammen!
Den rejse fik det til at stå klart, hvorfor jeg overhovedet begyndte på det.
Showet har gjort, at jeg kan hjælpe folk, der har et stort behov for læsning.
Da jeg tog springet og vovede at dele min evne,
gjorde jeg det for dem, som jeg mente, havde mest gavn af det.
Nu er jeg tilbage og ser, hvordan mit liv har udviklet sig,
og det har mindet mig om, hvorfor jeg gør det, jeg gør.
CALIFORNIEN
Er der kommet noget til denne læsning?
Der er meget feminin energi, så…
-Fra den, du skal læse? -Ja.
Min assistent, Heather, er en stor del af mit liv.
Hun er den, der får mig fra A til B, for jeg ved aldrig, hvad jeg skal.
Producerne siger ingenting. Hvor jeg skal hen,
hvem jeg skal læse, eller hvad der sker.
Heather og min mor ved kun, hvor jeg skal sættes af. Det er alt.
Der er en følelse af…
…et dødsfald og en fødsel.
Med kort mellemrum.
En sær følelse. Det føles nærmest som:
"Jeg dør, du lever."
Jeg ved ikke. Det er sært.
-Hej! Hvordan går det? -Hej.
-Velkommen til mit hjem. -Skønt at møde dig.
Jeg har hjertebanken, for jeg troede ikke, det ville ske.
-Hej, allesammen! -Hej!
Hvordan går det?
-Mine smukke veninder. -Hej! Hvordan går det?
-Godt at møde dig. -Hej. Godt at møde dig.
-Meget. -Godt at se jer.
-Du godeste. -Hej.
-Mange tak, fordi du kom. -Helt klart.
-Og for at hænge ud med os. -Det er her, det sker.
-Vi er så glade for, at du kom. -Det ville jeg ikke gå glip af.
Du aner ikke, hvor tit vi har siddet her og drukket vin og drømt om dette øjeblik.
Jeg er spændt. Der kommer allerede noget, men jeg forklarer processen.
-Så I ved, hvad I kan forvente. -Det gav mig…
Ja, der er mange ting i det,
så jeg skal i en særlig sindstilstand.
Men jeg glæder mig til at se, hvad der kommer, og så ser vi.
-Okay? -Det lyder godt.
Jeg har min notesblok, som I kender.
Mit hjerte hamrer.
-Også mit. Jeg må have vin. -Også mit.
-Det er okay. -Mit hjerte er vist ikke i mit…
Godt. Okay. Sådan der.
Jeg mærkede en masse feminin energi på vejen hertil.
Ja, her er kvinder, men denne person vil meget gerne igennem.
Når jeg oplever så stor spænding, er det en, der gik tidligt bort,
som ikke blev midaldrende. Sådan ville jeg beskrive det.
Ved kontakten med den person føler jeg, det er en kvinde.
Uden at afsløre noget genkender I så en kvindes tidlige død?
-Ja. -Okay. Forstået.
Der er mange detaljer, så jeg skal have dybere kontakt.
Godt.
Hun fremhæver et symbol med kolibrier.
Når jeg ser kolibrier, betyder det næsten altid,
at nogen har oplevet noget, og det nok kun er den person,
der føler sig sentimental og forbundet til
en kolibri, sådan som det kommer. Det må være en kolibri.
-Er der andre fuglerelaterede tegn… -Hun havde en tatoveret en!
-Åh gud! Ja, hun havde! -Det tænkte jeg straks på.
Skønt. Det er virkelig skønt.
Det virker som et totemdyr,
sådan som det kommer. Noget, hun relaterer til.
Det er godt at huske. Hold øje med den slags.
-Jeg kan mærke, det betød noget. -Okay.
Lige et øjeblik. Jeg prøver at regne symbolet ud.
Okay, der har været et par ting.
Hun havde en sjov musiksmag. Sær.
-Alt muligt forskelligt. -Såsom?
Jeg siger det, for det er sært.
-Sig det. -Du godeste.
Der er noget skægt. Hvis jeg så hende, ville jeg ikke tro,
at hun ville kunne lide den slags musik.
I guder. Siger han det, jeg tror…
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal…
-Sig det ikke. -Han kan ikke vide det.
Jeg føler nærmest … Jeg ved ikke, hvad det er.
Der er noget sært ved det, hvor jeg føler,
at hendes fremtoning ikke stemmer med det, hun havde gang i. Men det er…
Det giver mening.
-Det taler vi altid om. -Det er sært.
Når vi fremhæver denne person,
brager hun igennem som et kampfly. Meget uafhængig, føler jeg.
-Hun er en krudttønde. Farverig. -Helt klart.
-Sådan må jeg beskrive hende. -Spice Girls!
-Ja. -Spice Girl.
Okay. Lige et øjeblik.
Godt.
Som medie modtager jeg indtryk.
Jeg får små brudstykker af detaljer,
som jeg skal fortolke og afkode ud fra mine tidligere læsninger.
Jeg prøver at fokusere på,
når jeg kommunikerer med den, der kommer igennem,
enten hvordan de døde,
hvad der er vigtigt for dem eller vigtige budskaber.
Når jeg læser, vil jeg indsamle så mange oplysninger
fra den ånd, som jeg kan.
I de seks måneder op til hendes død
fokuserede hun på at være så sund som muligt.
Jeg føler nærmest, at jeg følger min vægt for at sikre, at jeg lever sundt.
Hun havde risiko for diabetes. Sådan noget.
Sådan slog hun mig. Giver det mening?
-Helt sikkert. -Det er vildt.
Men hun bringer noget på bane.
En følelse af pludselig at indse,
at jeg skal på hospitalet eller have lægehjælp.
Det føles, som om folk sagde:
"Det er bare nerver. Det er normalt."
-Ja. -Men hun vidste, der var noget galt.
Jeg fornemmer, der er noget der fylder.
Hvordan skal jeg beskrive det? Det føles, som om noget er forsvundet.
-Helt klart. -Ja, alt det, du siger, er…
Forstået. Okay.
Der er en følelse af større bekymring for en anden end mig selv.
For jeg ser symbolet for uselviskhed.
Det er sært. Jeg blev født tre måneder for tidligt,
og det føles som en for tidlig fødsel. Nogen bliver født for tidligt.
Det har relevans, men hun blev ikke født … Hun blev vist ikke født for tidligt.
Der er et eller andet der, jeg prøver at afkode.
-Var hun gravid? -Ja.
Godt. Der kommer en masse ind. Jeg føler, jeg må sige,
at hun anerkender følelsen af, at alle forsøg på at redde hende,
ville have været frugtesløse. Hun ville ikke i respirator.
Hun ønskede ikke sådan noget, der ville holde hende kunstigt i live.
Hun anerkender accepten af det.
Hun virker bare utroligt fokuseret på barnet,
som jeg føler overlevede, men det var også tæt på at gå galt.
-Formoder jeg. -Vildt.
-Genkender I sådan en situation? -Ja.
Vi har været igennem lidt af det, der er sket,
så hvis I vil fortælle mig om, hvem hun var for jer?
-Det er vores bedste ven, Lauren. -Lauren.
Lauren?
Hun var vores skøre, hvide pige.
Jeg elsker dig.
Lauren var en hønemor. Hun tog sig af alting.
Hun sagde: "Jeg gør det."
-Jeg gør det. -Jeg gør det.
Hun var højt elsket.
Vi spøgte altid med, at hun var brun indeni.
Hun elskede mexicansk mad og mariachi-bands.
Hun kunne slet ikke spansk. Hun elskede den musik.
Da du sagde: "Den musik passer ikke…"
-Passer ikke til hende. Giver mening. -Ja. Hun elskede mexicansk musik.
-Det var mariachi, banda. -Vi sagde: "Lauren!"
Var hun italiener?
-Ja! -Okay.
Og hun elskede at være italiener.
Hun sagde: "Vi er italienere." Det sikrede hun sig.
-Jeg er italiener. -Ja, jeg er italiener.
Ja, sådan.
Det er skønt. Godt.
Hvad situationen angår, vil I så fortælle mig, hvordan hun døde?
Du nævnte, at hun vidste, at der var noget galt.
-Eller væk. -Ja.
Hun ringede, da hun havde fået en graviditets-diabetestest,
og det gjorde hende bekymret. Jeg sagde: "Bare rolig. Slap af."
Da hun fik svaret på prøven, sagde hun: "Jeg er ét tal fra."
-Jeg sagde: "Det er meget tæt på." -Hun sagde: "Men, du ved…"
Hun bragte det faktisk selv på banen i starten.
Bevidstheden om diabetes…
Jeg så på hende og sagde: "Du ved, din vægt…"
-Hun var hævet… -Hun havde alle tegnene på det.
-Udmattelse. Det hele. -Udmattelse.
Det var cirka en måned før terminen.
Vi holdt tamale-fest lørdagen før.
Vi holdt en tamale-fest, hvor vi var sammen…
-I december. -Vi drak vin og lavede tamales.
-Ja. -Lige før jul.
Vi var der allesammen, og hun så ikke rask ud.
Hun så træt ud.
Vi troede bare, det var på grund af graviditeten.
Så blev hun indlagt med brystsmerter.
-Okay. -Du nævnte noget, der fyldte.
-Ja, noget blev fyldt og tømt. -Og udtømt.
-Hospitalet proppede hende med væske. -Åh.
Hun sagde: "Det føles, som om min krop går amok."
-Hun følte, at hun druknede. -Hun skrev til os.
-"Jeg er meget bange." -"Jeg er syg."
"Jeg ved ikke, hvad der sker, eller hvad det betyder."
-Hun talte i smerte. -Puha.
Jeg kørte til hospitalet,
og de holdt hende i live, så de kunne nå at få barnet ud.
Barnet var altså uden ilt.
-Okay. -En måned for tidligt.
-Du nævnte præmature. -Ja.
-Det var lige i øjet. -Javel.
Hun viser meget stor accept, så længe barnet bare overlevede.
-Det var vigtigt for hende. -Han er smuk.
Godt, han overlevede.
-Det var skræmmende tæt på. -Han er smuk.
Lad os tale om, hvor barnet er henne nu.
-Jeg ser, han bliver holdt væk. -Ja.
Det giver frustrationer. Genkender I noget af det?
-Ja. -Okay.
Har I lyst til at fortælle, hvad det handler om?
Hun sagde, hun skulle være gudmor.
-Det skete ikke. -Det gjorde ondt.
Vi ser billeder på Facebook, så det er den kontakt, vi har.
Det vil ikke altid være sådan.
-Jeg vil understrege, at det ændrer sig. -Okay.
Hun ønsker, at dem, der var vigtige for hende,
kan få et forhold til det barn,
men det er måske ikke tilfældet nu.
-Ved hun det? -Ja, helt klart.
Okay. Godt.
Det er en af de vigtigste beskeder i denne læsning.
-Lige det. -Det var det, vi ønskede.
Det var det, vi bad om.
Klart. Jeg fornemmer, der er noget der.
Okay, der.
Sådan. Okay.
Hun vil tale om Rich. Hvem er Rich?
Åh!
-Richie. -Et navn, ja.
-Richie! -Hvem er Richie?
Hun mødte ikke mit andet barn, som jeg var gravid med.
-Ja. -Da hun døde.
Det er dér, vi skal hen. Hun vil fokusere på den lille,
og jeg føler, det er vigtigt for hende at anerkende ham og hans fødsel.
Der ligger meget kærlighed i det, og det virker stort.
Jeg fik komplikationer efter min bedøvelse.
-Okay. -Og jeg troede, jeg skulle dø.
Men jeg mærkede hende.
Det er budskabet. Ved at nævne ham
bekræftede hun, at hun var en del af processen.
Ja. Jeg tænkte på hende hele tiden, mens jeg var der.
Det vidste hun. De nævner ting af en grund.
-Hun ofrede sig for ham. -Hun var en stor del af det.
Det viser, at hun deltog fra den anden side.
-Og dem, der elskede hende. -Ja.
-Det endte ikke, fordi hun døde. -Ja.
Hun har sluttet fred med, at hun gik bort.
-Okay. -Og nu går hun beæret videre.
-Hun er okay. -Ja.
Og meget stolt.
Og det føles mest af alt, som om hun er forbundet til sine søstre.
Det er helt utroligt, hvad du fortæller os.
Det er jeg glad for. Det er fedt.
-Jeg troede, vi fik nogle få ting. -En lille smule.
Du læste nærmest vores dagbog.
Ja.
Det har været en skøn pigeaften.
Jeg får lyst til at hænge ud med jer igen.
-Vi føler, du bragte os Lauren. -Vi fik vores Lauren.
Det glæder mig.
I dag føltes det, som om Lauren var her.
Han sagde så mange ting, der bekræftede…
-Vi må gennemgå det. -Hun var her.
Ja. Alt, hvad han sagde, var helt rigtigt.
Du godeste.
Ja?
Det var så godt. Det var en gruppe på fire personer.
-Ja? -Ja.
Deres veninde var gået bort, og hun var gravid, da hun døde.
TYLERS ASSISTENT
Hun døde under fødslen.
-Så barnet overlevede. -Det sagde du jo!
-Det var præcis det, du sagde. -Ja. Det er vildt.
Hun er … Hold da op.
Det var så specielt.
Ja.
-Der er meget at fordøje. -Ja.
-For mig og dem. -Det er ikke let.
Det er mere bagefter.
Når vi kører hjem nu.
Der begynder mine udfordringer.
-Ja. -At give slip. Det er…
For at komme ind i det,
må jeg sært nok ofre noget af min egen eksistens,
og det bliver hos dem.
Og i løbet af nogen tid, får jeg det tilbage igen,
men jeg føler, jeg efterlod noget af mig selv.
Det er så sært.
TYLERS HUS
TYLERS MOR
Jeg lægger dem heri til dig.
Fem. Man kan aldrig have for mange tandbørster.
Okay.
Far Wasserman vil være stolt af dig.
-Lad være. -Vores tandlæge.
Nej. Nu ved han, jeg kalder ham "far".
Han siger: "Åbn munden helt." Jeg siger: "Javel."
-Tyler! -Okay.
Ja, nu ved han det. Hemmeligheden er afsløret.
Det er ikke min skyld, han er lækker.
Det lyder stereotypt, men min mor er min bedste ven,
og vi har et åbenhjertigt forhold.
Min mor forstår mig og jeg hende. Vi er ikke bare hjertelige.
Jeg er lidt træt. Vi burde vist pakke.
-Åh gud. -Ja. Hold da op.
Hvad skal vi spise?
-Hvad vi skal spise? -Skal jeg læse dine tanker?
Min mor er indbegrebet af en god mor.
Alt det gode, jeg gør, kommer af den styrke, hun gav mig.
Så, ja.
Har du prøvet at læse din mor?
Ja.
En dag, da jeg var teenager, læste jeg hende spontant.
Der kom et navn til mig,
og jeg spurgte hende, hvem det var,
og hun brast i gråd, for den person, jeg identificerede,
havde gjort min mor meget ondt.
Hun har aldrig fortalt om omfanget.
Så det er et mysterium.
Der begyndte min mor nok at forstå mine evner.
Hun havde holdt ting hemmelige for at beskytte mig,
og alligevel kunne jeg gennemskue noget.
Jeg tror, det var et vendepunkt.
Helt klart.
Det viser bare, at som medium
kan jeg se brudstykker af oplysninger, men ofte ikke hele billedet.
CALIFORNIEN
-Klar? -Jep.
TYLERS KÆRESTE
Undskyld. Jeg kender ikke min styrke.
Clint er min partner igennem 4,5 år.
Hvordan mødtes I?
Han ville sige noget andet, men han tweetede mig.
Han gik ind i privatchatten.
Homoseksuelle er vedholdende.
Det kan du lige tro.
Han er fra en lille by i Georgia, og jeg tror bare,
han ønskede nogen at spejle sig i. Vi klikkede med det samme.
Hvad din mors familie angår,
har jeg ramt en mur, og ingen vil sige noget.
Ja.
Størstedelen af den research, jeg lavede i begyndelsen,
var research på familiens DNA.
-Korrekt. -Vi vidste ikke, hvad vi ledte efter.
I 2019 TOG TYLER OG HANS MOR EN DNA-SLÆGTSTEST.
DEN VISTE, AT THERESAS "MOR", STELLA, IKKE ER HENDES RIGTIGE MOR.
Du tog DNA-testen, og den viste noget andet, end du forventede.
Men da din mor tog den, var det…
-Der forstod vi det. -Det blev sært.
Ups!
DNA lyver ikke.
Det er kun to år siden, min mor opdagede, hendes mor ikke var hendes mor.
Hendes far ikke hendes far.
Hun var ikke i familie med sine søskende,
og vi var rystede. Vi var dybt chokerede.
Det er et stort mysterium.
Helt klart. Ja.
Man skulle tro, jeg som medium kunne kontakte den anden side
og høre, hvad der skete med min mor.
Men jeg har bare ramt en mur.
Jeg er for partisk og forbundet til situationen til at være objektiv,
og derfor behøver jeg hjælp til at finde de svar, vi søger.
Jeg vil vide, hvordan Stella fik fat i min mor,
og hvad min mors biologiske mor troede, der foregik.
Vidste hun det? Troede hun, min mor kom et andet sted hen?
Hvad skete der?
Jeg har ret til at vide det, og ingen kan standse mig.
Vi må bare finde en, der kan hjælpe.
Ja. Gad vide hvorfor.
Det er så indviklet.
Vi bør få sådan nogle klistermærker.
-Hvilke? -"Køreelev."
-Hvor? Til hvem? -Lige der.
Dig. Vi sætter dem bagpå, så folk er advaret.
Du er så sjov.
Jeg forudser, du får en skøn læsning i dag.
Det håber jeg da.
Jeg mærkede en tidligere, som var død i en brand.
Hvad?
Det var en mand. Jeg gad vide, hvem det er.
Kom nu. Op med hovedet. Det går fint.
Hej. Hvordan går det?
Åh!
Jeg hedder Tyler.
-Hvad så? -Godt at møde dig.
-Kom her. Corona eller ej. -Skønt at møde dig.
-I lige måde. -Tak for invitationen.
-Klart. -Det er så fedt.
-Velkommen til min verden. -Utroligt.
-Du hedder? -Cals.
-Cals. Hej. -Du ligner præcis…
-Glem det. -Ja?
-Macaulay Culkin. Det hører jeg tit. -Jeg var i tvivl.
-Fedt sted. Hvad er det for et studie? -Ja.
Studiet hedder Stankonia Studios.
Opkaldt efter Outkasts album.
-Der er skrevet meget historie her. -Garanteret.
-Jeg er spændt på læsningen. -Lad os.
-Har du nogle ting? -Ja.
-Tag dem bare frem. -Okay.
Skønt. Læg det bare der.
Jeg fokuserer. Dybe åndedrag.
-Klø på. -Vi ser, hvad der kommer.
Okay.
Godt.
-Vi skal tale om levende personer. -Okay.
Tænk biologisk familie.
Der kommer noget
om en person, der har svært ved at trække vejret.
Måske findes der en plet på et røntgenbillede af lungerne.
Der er blevet talt om det,
men det er vist ikke blevet taget så seriøst, som det burde.
Min mor.
-I det lange løb. -Hun havde en plet på lungen.
-Men det er… -Ja.
Hvordan vidste du det? Mærkede du pletten, eller…
Jeg ser det.
Jeg havde en sammenklappet lunge tidligere i år,
men det ser ud på samme måde. Jeg så et røntgenbillede og en plet.
I starten af 2020 havde jeg en sammenklappet lunge.
Den hvilede på mit hjerte.
Jeg tror ikke, mine evner forårsagede det,
men læsningerne giver mange fysiske følger, der tærer på mig.
Jeg aner ikke, hvordan det vil påvirke mig i det lange løb.
Jeg rører uret, hvis jeg må.
-Værsgo. -Lad os se, hvad der kommer.
Okay. Jeg er med.
Jeg ser to mænd, der kommer igennem sammen,
som vi skal tale om.
Når folk kommer sammen, betyder det,
de har forbindelse til den anden side.
Jeg kan ikke kontakte kun den ene. Det skal være dem begge.
-De er familie. -Ja.
Det er en pudsig måde, det kommer på.
Den ene virker yngre, den anden ældre
i den måde, de kommer på, men de er sammen.
Der henvises til en samtidig, der er gået bort. Jeg ser det symbolsk.
Hvis jeg siger, det er en på vores plan…
-Ja. -Vi skal tale om deres bortgang.
Meget interessant. De er på en måde sidestillede, hedder det vel.
Der er mere i bagagen ved den ene bortgang end den anden.
-Ja, sgu. -Det er lidt sært.
Jeg ville beskrive det sådan,
at bagage næsten altid betyder en voldsom død.
-Noget, der er… -Ja.
-…traumatisk at opleve. -Ja.
-Sådan slår den anden mig ikke. -Næh.
Det er interessant, for han giver mig fornemmelsen af
noget vigtigt ved det, du arbejder med.
-Når du gør det… -Ja.
…er det, som om hans sjæl finder mere fred.
Det interessante ved hans død var,
at lægehjælpen var forsinket.
-Jeg føler, jeg bare sidder der. -Ja.
Hvorfor ringede ingen tidligere?
-Hvorfor kom vi ikke frem? -Vildt!
Ja. Der blev talt om det, og folk sagde: "Hvordan gik det til?"
Det var præcis sådan, det var. Vi ventede i omkring
20-30 minutter. Hospitalet lå lige nede ad gaden.
-"Hvor er ambulancen?" -Ja. Præcis.
-Vildt. -Det er hårdt.
-Han ønsker ikke, folk dvæler ved det. -Ja.
Det virker, som om han føler,
folk ikke ikke må tro, de kunne have gjort andet.
-Vildt. -Det skulle ske straks.
Vil du fortælle mig hans navn og sige lidt om ham?
Det er min ældre fætter, Ducky,
der passede meget på mig.
Stor, elskelig gut. Han kunne flytte på containere.
-En stor gut. -Ja.
Men med et hjerte af guld. Uanset situationen.
Uanset hvad stod han klar til at hjælpe.
Han og jeg arbejdede på en opgave,
som han havde. Vi satte gipsvægge op og sådan noget.
Jeg havde det godt med opgaven. "Jeg tjener gode penge",
men han sagde: "Lav musik. Forfald ikke til det her."
-Og så… -Ja.
Han døde af et hjerteanfald på jobbet, og…
Ja.
Han arbejdede sig til døde.
Han har påvirket mig meget og givet mig ny motivation.
Skønt. En gave, du altid kan have med dig.
-Ja. -Sikken velsignelse.
-Stor velsignelse. -Vildt.
-Det er bare… -Det gør mig så glad.
Mine tanker, mand.
Vi fortsætter. De skifter gear.
Der…
Okay. Interessant. Det er virkelig sært.
De viser mig sko af en eller anden grund. Sko.
-Hvem viser dig sko? -Det virker klart som en fætter.
Hvorfor skal vi tænke på røde sko?
Han havde et par Varsity Red Jordans.
Han sagde: "Mand, lad mig gå i dem her."
Han elskede de røde sko.
-Sært. -Ja.
Okay. Jeg føler, at fyren her
er gået bort … Det føles helt ærligt…
-Det er tunge sager. -Ja.
Det er sådan en interessant ting, hvor der henvises til
"Candle in the Wind". Det lyder sært.
Den henvisning betyder som regel at leve fuldt ud hver dag
og gå alt for tidligt bort.
Ja. Han begyndte at drikke kl. 14:30
bare for at leve.
Han sørgede for at nå alt det, han ville nå, før han døde.
Nogle bliver 90 år, og de lever slet ikke.
-Ja. Det er sandt. -Så, ja.
Han taler om en "Mickey" eller "Mikey"?
Eller sådan noget.
-Jeg… -Hvem gør det?
Det gør den ene af de to,
men jeg forstår det ikke, derfor er jeg ikke helt sikker.
Det er den, de passede på. Det er normalt en person.
-Den tager vi senere. -Okay.
Vi fortsætter. De vil have, jeg taler om at afslutte noget eller fuldføre noget.
Interessant.
Det er noget, der omhandler deres stemme. En optagelse.
-Noget, der bliver taget med. -Ja.
Det er nærmest som en anerkendelse til dem i et stykke musik.
Jeg tog tit ind til byen. Det er nutidigt på vores plan.
Vi plejede at spille nogle beats og bare freestyle.
-Jeg har den sidste optagelse. -Okay.
Fra da jeg tog fra byen igen, før jeg hørte, at han var død.
Ja.
Hvordan fanden vidste du, jeg havde den optagelse med ham?
Ja. Det er stort. Det virker vigtigt, og de udstråler stor stolthed over det.
De føler sig sådan …! De er meget glade for det.
Jeg føler, at hans eftermæle vil leve videre på en spændende måde.
-Der er et skulderklap i det. -Ja. Det er vildt.
Du skal vide, det er vigtigt.
De vil have, at jeg anerkender deres død.
-Giv mig et øjeblik. -Ja.
Det rammer dig, hvis du ved det, jeg ved.
Ja, det er okay. Jeg har ondt i brystkassen,
men giv mig et øjeblik. Jeg føler…
-Vildt. -Det er nærmest … Et øjeblik.
-Ja. -Jeg føler nærmest min egen smerte.
Sært. Okay. Kom så.
Okay.
Angående den voldsomme situation føler jeg, at jeg bliver skudt fra siden.
Hallo.
Ja. Det er tunge sager, men jeg går ikke ind i det.
De nævner det bare.
-Ja. -Det er okay.
Vedrørende denne død føler jeg, at nogen forråder mig.
Der er noget, de anerkender. Forræderi.
De troede en var anderledes, end vedkommende var.
Men der er noget, der kommer før, som virker forbundet på en måde.
Uden at uddybe det har du fuldstændig ret.
-Det giver mening. Okay. -Vildt.
Det er okay. Kender du nogen, hvis navn har en "s-h"-lyd?
"Sheree", "Sherri"? Jeg får lyden "shh".
Shon er … Det er Vashon. Han kalder sig … Han beder alle kalde ham Shon.
-Forstået. -Ja.
Er han overhovedet relevant?
Vashon er min fætter. Det er hans ur, du sidder med.
Det er ham, der døde en voldsom død.
Det giver mening.
Hans far er min morbror, så…
Vi voksede op sammen. Samme alder. Matchende tøj.
Tillykke med fødselsdagen
Rappede sammen. Optrådte sammen. Alt muligt.
Det er min anden halvdel.
Vi var på samme vej, til vi var omkring 17 år,
hvor han blev anholdt.
Han fik ti års fængsel.
Det var der, min karriere tog fart. Det var der,
min musik blev brugt.
Jeg fik min første kontrakt og alt sådan noget.
Da han kom ud som 27-årig, fik vi kun tre år sammen. Han døde som 30-årig.
-Hold da op. -Så…
ENDNU ET LIG FUNDET I LEAKIN PARK
Slået. Skudt. Knivstukket.
Brændt.
-Hold da op. -Stort set alt, hvad man kan gøre.
-Det er bandemetoder. -Ja.
Folk skal have brug for en lukket kiste.
Ens mor skal tænke på det i en uendelighed.
Hvordan det skete, og hvad der skete. Men han var meget gadesmart, så han…
Den situation, han endte i, ville han ikke selv være kommet i.
Han kunne læse stemningen. Han var meget intuitiv.
-Ja. -Meget intuitiv.
Så uden at uddybe det, for der er meget hårdt miljø og bandepis i det, så det er…
Der var en, han var meget sammen med,
som han havde et tumultarisk forhold til.
De havde et sært venskab.
Den person var den sidste, han var sammen med.
-Ja. -Ja.
At han kommer i dag, er en bekræftelse af din fornemmelse.
Og det, at du ved, han ikke selv kom i den situation.
Slet ikke.
Hans store budskab i dag er
at bekræfte det, du mener er korrekt.
Og særligt hvad den person angår, så…
Bare det, at du kan fortælle mig, at hvad jeg end…
Hvad den lille fornemmelse siger…
-Det er helt ægte. -Ja.
Hvad er dit yndlingsminde om ham?
Vi var engang i South Carolina.
Vi gik rundt, og han fandt en hund. Han ønskede sig en hund.
Han tog den med til hotellet og vaskede den.
-Ja. -Brugte håndklæderne
og lagde dem ved stuepigens dør.
De ringede til min bedstefar.
-Ja. -I blev snuppet.
Det var ikke det, vi gjorde, men at nogen ringede til ham
-for at sige, hvad vi lavede. -Ja.
-Tidligere nævnte vi Mickey. -Ja.
Min onkel Mickey kan lide den historie.
Han fortalte den til begravelsen.
Det er sindssygt.
-Vildt, mand. -Det er okay.
Det her er vildt.
Min kæreste er årsagen til det her. Hun skrev et brev for mig.
Så jeg var skeptisk og ledte bare efter beviserne.
Men du kan umuligt have vidst det.
-Ja. -Jeg er intuitiv.
-Jeg mærker det, jeg mærker. -Ja.
Der er familiemedlemmer, der ikke ved det, du fortæller.
-Ja. -Det er skørt.
Det er interessant, du siger, du er intuitiv, for jeg føler,
du er mere forbundet, end folk normalt er.
-Helt klart. -De fornemmelser og indskydelser…
Det, man mærker, når man ved noget,
men ikke ved hvordan. De er ægte. Interessant.
-Tak. -Ja.
Det vil forandre mit liv for altid.
-Jeg vil ikke betvivle min intuition. -Godt.
-Det er på grund af dine evner. -Godt.
Det vil jeg bruge i min karriere.
-Det tager jeg med mig. -Det gør mig så glad.
Godt, giv mig et kram. Giv mig et stort kram.
Hvilken musik hører du?
Som spirituel lytter jeg til delfinprutter og vindspil.
Meditationsmusik. Men min mor er stor rap-fan.
-Ja? -En halvanden meter høj italiensk kvinde.
Men hun elsker Lil Jon og Snoop.
-Vildt. -Alle. Hun er til gangsterrap.
-Med fingerpistoler. -For vildt.
Tag hende med herhen.
-Få hende ind i studiet. -Jeg henter hende. Kommer straks.
Den fyr sidder ikke og sveder
og kradser ting ned. Han formidler virkelig noget.
Han ser ting. Jeg ledte efter alle klumperne i sovsen,
men der var ingen. Han fokuserer og kommer et andet sted hen.
Han er den ægte vare, mand.
Hej!
-Hej! -Hej.
Hej. Godt at møde dig.
-Du er altså gangsteren. -Du godeste.
Jeg er bare overvældet. Det er som at gå ind i et rumskib.
-Det får ingen lov til. -Velkommen i rumskibet.
-Vil du ind? -I guder. Det er for sjovt.
Hvad skal jeg gøre? Hjælp mig!
Godt, det går igennem. Du hører måske en hvislen.
Mor er i studiet, Tyler.
-Kører miss Crazy -Ja.
Rundt i kvarteret
-Åh. -Fyrer den af
-Fyrer den fuldstændig af
Det er alt, jeg har
-Alt, hun har -Det er virkelig alt.
I guder. Mange tak. Lige nu…
-Den kvinde, der fødte mig. -Ved du, hvor glad jeg er?
-Nårh…
-Vent, til udgivelsen. -Okay
Mixtape.
TYLERS HUS
Hvad slægtskab angår…
Jeg vil tale med dig, for fødselsattesten forvirrer mig.
-Samme her. -Har du…
Fik du en fødselsattest, da du blev født?
Ja, men jeg tror ikke, det er det, jeg har nu.
Interessant.
Indtil jeg var midt i 50'erne,
troede jeg, Stella og Gwle var mine biologiske forældre.
Hun sagde, hun var min mor,
og det stod der på min fødselsattest.
Dit mellemnavn var "Wava", men her står der "Java".
-Ja. -Selvom du elsker kaffe…
-Ja. -…virker det som en fejl.
Derfor ved jeg, min fødselsattest er forfalsket.
Det er som at løse en gåde.
-Ja. -For at komme til bunds i sagen.
Jeg tænker tit på, hvem jeg er, og hvor jeg er fra.
Hvad kunne der være sket?
Jeg er så taknemlig for, at Tyler er interesseret i det,
og han vil vide mere om sit ophav.
Det handler ikke kun om mig, men også om Tyler.
Han bør vide det, og det kan jeg ikke fjerne.
Det vil jeg heller ikke.
At opdage, at Stella ikke er ens mor…
-Ja. -I guder. Det var en lettelse.
Det var, som om jeg blev befriet for en tung byrde.
For vi er ikke beslægtede, og jeg er ikke som hende.
-I er vidt forskellige. -Ja. Jeg er et godt menneske.
Ja. Nårh…
-Nej, det er fint. -Giv mig et kram.
Du er sådan en god dreng.
Tja, af og til. Når jeg opfører mig pænt.
Mit liv er ligesom defineret af at prøve at hjælpe folk med at finde fred.
Hovedsageligt via læsninger.
Jeg ønsker, at min mor får så meget afslutning som muligt.
Men efter to år kender min mor og jeg stadig ikke sandheden.
Hvordan kom hun i hænderne på en kriminel?
Folk spørger mig altid til læsninger: "Findes der onde mennesker?"
Der er i hvert fald onde handlinger.
Stella, som jeg troede, var min mor,
var en morder.
Tekster af: Pia C. Hvid