Niekas mano apgamui neatliks biopsijos, tad turiu save įkelti,
kad nemirčiau, bet tam reikia egzistencijos patvirtinimo,
kurio nenoriu išsiimti, tad vietoj to
turiu išgarsėti ir taip tapti išimtimi.
- Klausau. - Labas.
Labas, kaip tu?
Sugalvojau, kaip galiu tapti išimtimi.
- Nori išgirsti? - Aš susitikime.
Gerai.
Prieš kelerius metus, labai atšiaurią žiemą...
IŠSIŽADĖKITE VISŲ VILČIŲ
...Pietų Bruklino kanale įstrigo delfinas.
Jis įstrigo ir visi tai matė.
Bet jam apsaugoti skirti aplinkos įstatymai teigė,
kad be leidimo jam niekas negali padėti.
Neišsiplečiant, jis žuvo.
Turbūt čia ir baigtųsi šis linksmas filmas visai šeimai.
Ką manai?
Klausau?
Klausau? Tu dar čia? Patiko? Ką manai?
O jei sukurtum...
kažką remdamasis savo istorija?
Tai mano istorijos metafora.
Ne, mažyti. Jokių metaforų.
Reikia tik ilgų liūdnų kalbų.
Pavadink tai...
„Gėjotino“.
Vanesija, „Gėjotineks“.
Paklausyk, nusifilmuok kredito kortelių reklamoje,
gauk iš jos tai, ko tau reikia,
ir gyvenk toliau.
Gerai.
Taip.
Paleiskit paplūdimio takelį.
Filmuojam.
Chulijau. Labas.
Įsivaizduok, kad esi paplūdimyje. Tu laimingas.
Paplūdimyje ir laimingas?
Dieve.
Jo burna tokia įsitempusi.
Tiesiog... nesuprantu to.
Jam nepatinka kredito kortelės?
Patogus būdas rinkti skrydžio taškus.
Tokia jų funkcija. Gerai.
Chulijau.
- Gali nusišypsoti? - Taip.
Gerai.
Mažiau dantų...
Galit įnešti žalią juostą?
Gerai.
Nepakartojama, ačiū.
Darkart labas. Ar tu...
Tobula.
Taip, šita. Džiaugsminga.
Chulijau, tavo akys nepakartojamos,
pilnos energijos, ekspresyvios.
Norime šalia pavaizduoti tai, kas atitiktų jų energiją.
Nuo pradžių.
Esi paplūdimyje
ir tu labai laimingas.
Laikyk kiek aukščiau. Taip, puiku.
Atrodai net nustebęs. Tai pinigai.
Tobula. Puiku.
Nepakartojama.
ŠMĖKLOS
Labai dėkoju, kad apsilankei.
Taip, sveika, Pirulinpinpina. Norėčiau...
Nesitikėjau, kad būsi tokia gliti.
Kadangi esu tavo soc. tinklų vadybininkė, labai svarbu,
kad tarpusavyje bendrautumėme.
Norėjau pasikalbėti apie įrašą,
kurį įkėlei mano vardu.
Didindama sekėjų skaičių ir tavo turtus!
Žinoma. Tai miegančio mano nuotrauka ir užrašas:
„Taisingi pirmadieniai.“
Patalpinai trečiadienį, 3 val.
Gerai, atsiprašau! Galiu sutvarkyti!
Tiesiog nesuprantu, kokia tos nuotraukos prasmė.
Ką tik įkėlei?
Taip, dabar viskas teisingai. Pirulinpinpina!
„Labai atsiprašau už praeitą klaidingą įrašą.“
„Padariau baisią klaidą, nes rašiau užsimerkęs.“
„Atleiskit man. Tai teisingas pirmadienis.“
„O dabar penktadienis, 20.22 val.“
Pirulinpinpina, tai visai manęs neprimena.
Pirulinpinpina?
Prašau su manimi nekalbėti tokiu tonu.
Ir nekalbu.
Nekalbėk su ja tokiu tonu.
Nekalbėjau. Nekalbėjau tokiu tonu. Dieve.
Tėve mūsų. Amen!
Vanesija, ar tu tikra, kad taip
patvirtinimą gausiu dėl išimties?
Nesu tikra dėl šito, bet...
į tą reklamą dedu dideles viltis.
Pala, manęs reikia kitam klientui.
Sveika, mano tamsioji žvaigždute.
Turiu svarbių ir blogų naujienų.
Išleido „Šiknių turtuoliukų“ plakatą.
Pasirinko nuotrauką, kuri tau nepatiko.
ŠIKNIAI TURTUOLIUKAI. MAGIJOS MOKYKLA 15 SEZONAS
O oro linijos pametė bagažą, tad teks vilkėt kažką mano.
Oho. Raudona tau tinka.
Taip, man viskas tinka.
Dastinai, kas vyksta toje mažoje tavo galvelėje?
Nežinau.
Pasidalink.
Man atrodo, kad pasaulis yra sumautas.
Šiame seriale vaidinu jau...
15 nelemtų sezonų ir...
ir uždirbu kalną pinigų, tiesa?
Ir...
turiu namą Balyje, „Playstation“.
Viskas nerealu, bet...
dėl ko visa tai?
Tu... nori dar vieno „Playstation“?
Taip, jei tuo pasirūpintume, būtų nerealu...
Ne.
Po galais.
Vakar važiavau metro.
Dastinai, kodėl?
Nes nenoriu sėdėt automobily.
Noriu būt pasaulio dalimi.
Noriu gyventi ir ką nors patirti.
Traukinys baisiai vėlavo.
Pradėjau kalbėtis su benamiu.
Tariau: „Labas, kuo tu vardu?“
„Aš - Dastinas.“
Jis atsakė, kad nori pašikt.
Bet jis negali to padaryt. Paklausiau kodėl.
Jis pasakė, kad, jei nori tai padaryti,
turi išeiti iš stoties.
Norėdamas vėl įeiti, turi susimokėti, o jis to neišgali.
Tą akimirką panirau į transą.
Buvau jo vietoje...
žvelgiau iš jo perspektyvos.
Viskas buvo...
Supranti? Ir tada...
tai išvydau.
Viską išvydau iš jo perspektyvos.
Pasaulis sumautai neteisingas.
Ir tai tik vienas vyrukas. Tokių kaip jis galybė.
O ką aš darau? Turėčiau jiems padėti.
Nes kodėl daugiau?
Kodėl aš esu artistas,
jei negaliu pasaulio padaryti geresne vieta?
Galime tai pasitelkti.
Mes galime...
duoti interviu...
„Teen Vogue“.
Koks dar „Teen Vogue“? Po galais, man 39 metai!
- Kas per velnias? - Niekam to nesakyk.
Nesupranti manęs.
Esi tik kostiumuotoji.
Galinga dama su kostiumėliu, kuriai nerūpi problemos ar žmonės.
Kitas L traukinys atvyks po 178 minučių.
Nekenčiu savo gyvenimo.
Nekenčiu Niujorko.
- O, Dieve. - Kas?
Ten mano kambariokė.
Nežiūrėk.
- Viena iš mažųjų? - Aha.
Kas? Nesudera jūsų laukai?
O, Dieve.
Nepasakojau, kas nutiko.
Gerai, taigi,
- iš pradžių viskas buvo gerai. - Aha.
Aurelijau!
Galiu pasivaišinti?
Kai ji įsikėlė, pranešė, kad pas ją užsuks giminaičių.
Tik ne giminės. Nieko gero, jei prisikviečia giminių.
- Paklausė, ar jie gali apsistoti. - Ne.
Jie labai mieli! Tau jie patiks!
Pagalvojau, gerai. Juk jie tokie maži. Kam tai rūpi?
- Taip. - Tad, jie atvyko.
Jų buvo gal devyni. Bet nieko tokio.
- Nes jie labai maži. - Aha.
Nežinau, maniau, kad jie atvyko tik išvysti
Laisvės statulą.
- Pabus ir išvažiuos. - Žinoma.
Bet vieną vakarą jie tarė:
„Ei, ką veiksim rytoj?“
Paklausiau: „Esat buvę MET?“ Jie atsakė...
Prašau pasiūlyti ką nors kitą. Tai prieštarauja mūsų religijai.
- Pala, ką? - Nežinau.
Jie keistoki krikščionys ar evangelistai. Nežinau, nesvarbu.
Kiek nervino, bet galvojau, kad jie išvyks.
Be to, jie pametę galvas dėl picos.
Jie suvalgo tavo picą?
Ne, viskas ne taip. Kai namo parsinešu picos,
jie išlenda su mažomis kameromis ir ją fotografuoja.
Pica! Dieve, pica! Valio, pica! Nufotografuok! Pica!
Skamba siaubingai.
Vėliau Pirulinpinpina tarė: „Ei, gal jie gali įsikelti?“
Ne.
- Taip. - Kaip neskoninga.
Pagalvojau: „Ką?“ Tiesa? O ji tarė...
Bet tada mokėsi mažesnę nuomą!
Mes visai neužimam vietos!
Pagalvojau, kad gerai, koks skirtumas.
Bet nežinojau, kad jų...
daugės.
Jie dauginasi?
Tai nesusiję su seksu. Tiesiog daugiau jų... atvyksta.
Dabar ten jų gal 50.
- Penkiasdešimt? - Taip.
Jų penkiasdešimt.
Greičiau! Valio! Nuvežk mus į svetainę!
Kai kurie jų - gėjai.
Kietai.
Neįmanoma įsijungti „Grindr“,
nes ten vien tik jie.
Vieną vakarą buvau savo go pamainoje „Metro“.
- Išvydau meilutį iš sporto salės. - Tą su didelėm lūpom?
Jis mielas.
Mėtau į jį žvilgsniukus, jis į mane.
Atradom ryšį, supranti?
Pasikviečiau jį namo.
Gal ko norėtum?
Taip, mirštu iš bado. Reikėjo pasiimt picos.
Pica?
Pica!
Kas jie?
Pica!
Čia mažieji. Jie - mano kambariokai.
Jie iš Viskonsino. Dievina picą.
Pica?
Nagi, baikit. Aš ne vienas.
Televizorius.
O, šūdas.
- Žiūrit „Tikrąsias Niujorko moteris“? - Nagi, baikit.
Tad mes tarsi surengėm nedidelį vakarėlį su gėrimais.
Nusprendžiau tuo pasinaudoti ir įlįst į dušą.
- Dėl jo įlindai į dušą? - Aha.
Nebūčiau pasakęs, bet kietai.
Kurį laiką užtrukau vonioje,
o vakarėlis tęsėsi toliau, tad pamaniau, kad nieko tokio.
Bet tada išgirdau, kad viskas nutilo, tad išėjau.
Diegai?
- Diegai? - Ateik čia.
Supratau.
Pica.
Įėjau į pagrindinį miegamąjį.
Diegai?
- Kur jie... - Labas.
Net nesinori pasakoti, bet jis buvo...
Ateik čia.
Ką pasakei?
- Ačiū, nenoriu. - Pica!
Būsiu svetainėje.
- Nesitaikstyk su tuo. - Gerai, tu teisus.
Pasakei: „Ei, nedulkinkit tų, kuriuos parsivedu namo?“
Aha.
Tai ką pasakei?
Pica.
Pica!
Ne.
Kelias savaites nematėm picos! Prašau?
Atrodo, kai kurie manot, jog dėl to, kad gyvenam kartu,
aš pasiruošęs viskuo su jumis dalintis.
Turbūt tai kaip ir tiesa.
Tiesiog...
Nežinau, man skaudu tarp jūsų kartais jaustis
tokiam nematomam.
Nenoriu, kad vyrautų toksiška atmosfera.
Nenoriu, kad jaustumėtės, jog čia nėra jūsų saugi erdvė,
nes tai ir mano saugi erdvė.
Noriu ja pasidalinti, bet negaliu dalintis viskuo.
Aš... Nežinau. Tikiuosi, kad supratot mane.
Tarp mūsų viskas gerai?
Mažyti.
Nusipirkot bilietus?
Dar galiu įsigyt?
Paprašysiu, kad įtrauktų į sąrašą.
Dieve.
- Labas. - Sveikas.
Labas.
- Jie jo rankinuke. - Žinau.
Važiuokim taksi.
- Einam. - Viso, Diegai.
Toliau Džina ir Bobo.
Atliksit sceną iš „Santuokos istorijos“.
„Santuokos istorijos“. Puiku.
- Galit minutėlę luktelėti? - Žinoma, neskubėkit.
Gerai, šaunu.
Džina, plaukai atrodo gerai.
Visad manęs nekentei.
Netiesa. Taškas, taškas, taškas. Tai niekad nebuvo tiesa. Taškas.
Ką čia kalbi? Klaustukas.
Esi mano žmona. Taškas.
Gerai, sustokit.
Atleiskit, turit pastabų?
Koks atgalinis ryšys?
Tiesiog matau robotą.
Matau robotą, kuris apsimeta, kad myli šią moterį.
Kadangi elgiatės kaip robotas,
verčiat ją perdėtai reaguoti.
Viskas gerai?
- Viso, Bibo. - Bibo.
Bibo.
Ar žinai apie tą suknelę?
Tai 2017 m. išpopuliarėjusi nuotrauka, kurioje vieni matė mėlynai juodą suknelę,
o kiti - baltai auksinę.
Taip, ji nėra tik tokia ar anokia.
Suknelė vienu metu gali būti daugiau nei vienokia.
Tu gali būti robotas ir aktorius.
Gal savo robotiškumą pasitelk, kad taptum...
aktoriumi.
Jis padidėjo, tikrai padidėjo.
Nujaučiu, kad „WebMD“ mane paguos.
GOOGLE AR MANO APGAMAS PIKTYBINIS
AR MANO APGAMAS REIŠKIA ODOS VĖŽĮ?
Kas čia?
VIRTUALI PRIEŽIŪRA
KAIP JUMS ŠIANDIEN PADĖTI?
DR. SARA JUMS PADĖS! NUFOTOGRAFUOKITE
Gerai. Ši internetinė gydytoja man skirs visą savo dėmesį.
ŠIANDIEN PABANDEI IR TO GANA
CHULIJUI REIKIA PAGALBOS!
Kas dabar?
Šūdas.
PACIENTAS - CHULIJAS
Atrodo normaliai.
Ei, poniute. Negalit čia to daryti.
REIKIA BIOPSIJOS. NEDELSIANT
Kelkitės.
- Stokitės. - Ne.
Šūdas.
Paspaudžiau ne tą.
Nesvarbu. Tai tik biopsija.
Dieve, skalpelis. Gerai, skaudės.
Noriu išimties dėl egzistencijos patvirtinimo,
bet nežinau, ar man liko daug laiko.
Mano gydytojas pergyvena ir paskyrė biopsiją.
Na, ne gydytojas, bet žmogus programėlėje.
Manau, kad jie yra gydytojai ir...
Kas čia per garsas?
Kas čia?
Sudužęs laivas ant rifo, inkrustuoto mažomis austrėmis?
Jam trūksta austrės.
Taip, tai sena šeimos relikvija.
Neįkainojama, bet be dingusios dalies bevertė.
Lyg žinau, kur ji.
Jei jums ją atnešiu,
galėsit mane įkelti?
Su tais pinigais padengtume tėčio sąskaitas.
- Visas? - Taip.
Gerai.
Atnešk austrę. Tada nereikės patvirtinimo.
Šaunu. Nejau tai bus sunku?
Kaip itin mažą dalykėlį rasti...
KAIP ITIN MAŽĄ DALYKĖLĮ RASTI JŪROS DUGNE
JŪROS DUGNE NEĮMANOMA NIEKO RASTI
PAMIRŠK TAI IR SUSIGALVOK NAUJĄ TIKSLĄ
ŠIKNIAI TURTUOLIUKAI. MAGIJOS MOKYKLA 15 SEZONAS
Tabita, tos knygos uždraustos...
- Labas, kekše. - Tik ne žalias perukas.
- Tai ne perukas. Jie natūralūs. - Nužudei. Tu - ikona ir aš tave myliu.
Susipažink su mano draugais. Taileris, Rajanas, Rajanas ir Džeisonas.
- Mažyt, nori išgerti? - Aha. Žinai, ką mėgstu.
Gerai.
TIKROSIOS NIUJORKO MOTERYS
Atrakinkit natūralią galią...
Kažkas vėl sukūrė netikrą mano anketą.
Taip žinai, kad esi populiarus.
Man pastoviai taip būna.
Gal tu kokia nors aktorė?
Taip, aš esu kokia nors aktorė.
Aha. Triša gabi.
Kur vaidinai?
„Tada, kai buvome ten“ „Amazon“. „Vasara tik kartą metuose“ „Netflix“.
„Dantukų fėjos“ naujoje versijoje „Zappos“. Daug kur.
Reikės pažiūrėti.
Sveika, Emile. Čia Luisas. Tavo užsakytas gerbėjų menas.
Jei norėsi daugiau, aš visad pasiekiamas.
Ačiū, Luisai. Iš visos širdies, Emilė. Trišos vadybininkė ir publicistė.
Čia didžiausias Trišos gerbėjas.
Pažvelkit, ką sukūriau, taip pagerbdamas savo mūzą.
TRIŠOSGERBĖJAS
Oho, mano gerbėjai mane vis nustebina. Jaučiuosi pagerbta.
Mano gyvenimas beprotiškas.
Negaliu patikėti, kad gerbėjus įkvepiu spontaniškai kažką sukurti apie mane.
Dieve, Triša, tai, kuo dabar pasidalinai...
Parodyk.
Galinda, kurios visi nusipelnėm.
Šūviai paleisti.
- Kas tai sukūrė? -@trišosgerbėjas.
Triša velniškai įžymi.
Ji turi gerbėjų paskyras.
Juk deimantai - geriausi merginų draugai.
Taip, jei jie tikri.
- Kokia ji kvaila. - Taip, ji kvaila.
Noriu ten nuvykti.
Tai mano svajonių vieta.
Teko ten lankytis.
- Gėjų ikona! - Mirštu dėl savo karalienės!
- Pavaryk! - O, Dieve. Triša nepakartojama.
Mieloji, karalienė jau čia!
@trišosgerbėjas, labas. Čia Luisas.
Man Trišos komanda šį meną pavedė sukurti labdarai.
Jei juo daliniesi, pažymėk mane. Ačiū.
Nes, iš tiesų, tai tik viena istorija.
Man išties reikia...
Labas, Luisai. Čia vėl Emilė.
Negali reklamuoti savo paslaugų,
naudodamasis mūsų užsakytu menu.
Jis skirtas labdarai.
Deja, negalėsime tau už šį kūrinį sumokėti.
Dabar negaliu apie tai galvoti. Ryt manęs laukia pietūs
su svarbiausiais miesto veikėjais.
Vakar galvojau...
Kokiai labdarai? Juo pasidalino tik kažkokia gerbėjo paskyra.
Pala.
Ji valdo tą gerbėjo paskyrą?
Nepagarbu slapta klausytis
asmeniškų pokalbių su draugais.
Pala, ji sumokėjo už savo pačios gerbėjų meną?
Taip, turiu įrodymų.
UŽBLOKUOTI LUISĄ SIONGO? UŽBLOKUOTI
Kalė.
- O, Dieve. - Triša, praleidai.
Atsukit Trišai. Ei, atsuk.
Derrrikai, rodo tiesiogiai.
Gali mane blokuoti kiek tik nori, susikursiu naują paskyrą.
Esat turėję internetinį persekiotoją?
Kažkas tave persekioja?
Ne mane. Padedu draugui.
Kažkoks pamišėlis vis susikuria netikras paskyras.
- Kažkoks nesveikas homofobas. - Kaip miela, kad jam padedi.
Jis gali savo paskyrą padaryti privačia.
Ne, jis nori būti matomas.
Kaip jam neleisti kurti naujų paskyrų?
Nemanau, kad tai įmanoma.
Kaip tai toksiška.
Pala, dabar ji blokuoja žmones?
Labas, Luisai, parašyk man.
Nujaučiau. Ji net nėra įžymi.
Ji rimtai?
- Tai šmaikštu! - Nujaučiau.
KAS PER VELNIAS? DINK IŠ INTERNETO
JI NET NĖRA ĮŽYMI! KOKIA APSIMETĖLĖ
Derrrikai, galim šnektelėt?
Žinoma.
Tuoj grįšiu. Papasakosit, kas nutiko.
- Tau viskas gerai? Kas yra? - Padėk man kai ką užblokuoti.
Visam laikui.
Tai dėl tavo draugo?
- Taip, paprašyk Džeremio. - Džeremio?
Savo sumauto vaikino. Jis dirba „Facebook“.
Tegul jį užblokuoja. Jis vis kuria naujas paskyras.
Tegul blokuoja jo IP adresą ar kažką panašaus.
- Sumautai nežinau. - Dėl ko tai?
Čia aš.
Ne, paklausyk. Aš - gerbėjo paskyra.
- Tu tai nupiešei? - Ne.
- Mano vadybininkė jį užsakė. - Kodėl?
Ji susimovė. Rado tą vaikiną, nežinau kur,
kad mano gerbėjo paskyrai sukurtų gerbėjų meną.
Šią paskyrą valdai tu?
Visi taip daro.
Visi. Aš ikoniška.
Pažvelk į mane. Turiu viską, ko reikia.
Nors tai netikras gerbėjas, tas menas daug ką įkvepia.
- Kurti meną su tavim. - Taip.
Bet dabar menininkas viską atskleidžia.
Žmonės sužinos, nebent visiems laikams jį užblokuosim.
- Kas tai sukūrė? - Kažkoks vaikis. Nežinau.
- Emilė jį rado. - Emilė?
Mano nelemta vadybininkė. Ji vis taip elgiasi.
Ji apsėsta. Vieniša baltaodė moteris.
Kokia Emilė?
Jei nuo manęs nusisuks gėjai?
- Kokia Emilė? - Ką?
Kokia tavo vadybininkės pavardė?
Triša.
O „Raudonosios nosies“ dienos fotosesija?
„GoFundMe“ pinigų rinkimas tam vaikui?
Taip ir žinojau. Sumautai žinojau.
Niekas nekelia netikrų tavo nuotraukų.
Niekas tavimi neapsimetinėja.
Mažyte, ką vartoji?
Kas tau negerai? Nesi įžymi.
Moki žmonėms, kad kurtų tavo gerbėjų meną.
Pribaigei mane. Rimtai.
Aš ikoniška.
Aš... Aš ikoniška.
Visi dėl manęs pametę galvas.
Visi dėl manęs pametę galvas, nes aš ikoniška.
Ačiū.
Kitas L traukinys atvyks po 248 minučių.
Labas, nerimauju dėl to, kiek Derrrikas geria.
Kai išėjau, jis vos pastovėjo. Galėjo susižeisti.
NUSKAITOMA. ŽMOGUS. PROFESIJA - AKTORĖ PARSISIUNČIAMI ĮGŪDŽIAI
NUSKAITYMAS BAIGTAS
Martina!
Martina?
O, Dieve.
Dieve, negirdėjai manęs?
Gal tris kartus sušukau tavo vardą. Ką? Dieve.
Vis dar atlieki šį performansą?
Kaip pasivadinai?
Vanesa, tiesa?
Vanesija. Su J.
- Kaip viešbučiai. - Žinoma. Dieve.
Prieš daug metų lankei mano paskaitas.
Likau sužavėta, kai išgirdau, kad taip atsidavei
savo darbui. Bet kiti sakė: „Tikrai ne.“
„Nemanau, kad ji tebevaidina.“
„Ji išties tapo agente.“
Bet juk tai netiesa?
Neprailginai savo performanso,
nes bijai baigti mokslus, gauti meno srities laipsnį
ir neturėti...
pinigų, draudimo
ar kvalifikacijos egzistencijos patvirtinimui?
Juk nebandai suderinti nesuderinamų dalykų?
- Turiu eiti. - Žinoma.
Taip, turiu susitikti labai svarbų klientą... klientą.
- Klientą. - Jis manęs laukia.
Žinoma.
Puikiai.
Žinai, Vanesija, kaip viešbučiai,
menininko darbas yra žmones paskatinti viską išvysti kitoje šviesoje.
Kaip šis performansas ką nors pakeičia?
Grįžk namo ir apie tai pagalvok, gerai?
Nebelauksiu autobuso. Gal geriau pasivaikščiosiu.
Su tais batais net negali paeiti, tiesa?
Esi silpna.
Atsiprašau.
Turėčiau padėti.
Kodėl esu menininkas, jei pasaulio negaliu paversti geresne vieta?
- Labas, mažyti. - Sveika.
Atleisk, aš šiek tiek... kai kuo užsiėmęs.
Man pagaliau paskyrė biopsiją... ir gydytoja atrodė kiek sunerimusi.
Paklausyk, manau, kad reikės rasti kitą būdą,
kaip tau gauti išimtį.
Pala, kodėl?
Nuotraukoje atrodai nuostabiai.
Bet...
Tai ne tavo veidas.
Vienintelis variantas - „Zappos“ pasiūlyti tavo idėją.
- Tą kaip... - Ne, jokiu būdu.
Aš neparsiduosiu. Ačiū.
BATAI ATSKLEIDŽIA STILIŲ
- Sveiki, „Zappos“. - Taigi.
Girdėjau, kad mums pasiūlysi serialo idėją.
Taip, nekantrauju ja su jumis pasidalinti.
- Gerai, perdirbiniai dabar ant bangos. - Taip.
Gerai, pasakok. Pametėk savo idėją. Pametėk ją Siuzanai.
Ką pasakysit apie „Liūto karaliaus“ perdirbinį?
Jis bus apie zebrą,
niekuo neišsiskiriantį zebrą, kurį kiti laikytų
antraeiliu filmo veikėju.
Bet tas zebras susimąsto: „Pala, kodėl mums vadovauja liūtai?“
„Kas juos išrinko mūsų lyderiais?“
„Kodėl turime jiems nusilenkti ir likti jų suėsti?“
Tad zebras pradeda revoliuciją.
Bet galiausiai jį išties suėda.
Kai zebras mirštantis guli žiūrėdamas į dangų,
o jo akyse atsispindinti saulė, jis pagalvoja:
„Žinot, bent pabandžiau.“
Gana skiest.
Žinai, ko norim mes, o mes žinom, ko nori tu.
Tau reikia mažo popierėlio, ant kurio parašyta,
kad tau nereikia kito mažo popierėlio.
Jei neparduosi serialo idėjos, negausi išimties
egzistencijos patvirtinimui ir negalėsi savęs įkelti.
Taip.
Gavau tavo sveikatos istoriją.
„Zappos“ geba gaut slaptos informacijos.
Žinau, kad lauki blogų naujienų,
tad parduoti serialo idėja - vienintelis būdas tapti bekūniu,
nes tavo mažoji austrė jūros dugne.
Tad nustokim žaist žaidimėlius, gerai?
Suaukim. Duok mums tai, ko mes norim.
Parduok mums savo traumą. Ir šmaikščiai.
Tai padaryk en español, por favor.
Gerai. Na...
Nelaimės atveju turiu vieną idėją.
Taip?
Tikėjausi, kad niekad neteks jos pasitelkti.
Sakyk.
Tai scenarijus pavadinimu...
- Nagi, sakyk. -„Kaip aš...
atsiskleidžiau...
savo močiutei.“
Tai jau serialas.
Puiku.
Išvertė Simona Beržauskienė