NÉGYÉVNYI NÁCI MEGSZÁLLÁS UTÁN...
A SZÖVETSÉGESEK FELSZABADÍTOTTÁK PÁRIZST
DE GAULLE TÁBORNOK ÉRKEZÉSE
FELHAJTJÁK A FRANCIA KOLLABORÁNSOKAT
RENDŐRSÉG - BELSŐ FRANCIA ERŐK
PEZSGŐT BONTUNK
KEZDŐDIK AZ ÜNNEPLÉS
1944. AUGUSZTUS 29.
Tósztot!
Párizsra!
Újra szabadok vagyunk!
Soha többé ne legyünk szomorúak, ne lássunk több ellenséget...
És ne halljunk több rohadék németet!
- Drágám! - Nem vártatok meg.
A KOR LEGHÍRESEBB FRANCIA SZÍNÉSZNŐJE
Tudtuk, hogy megjelensz a pezsgő hangjára. Igazunk lett!
Gyönyörű vagy! És ez a frizura!
A rendező megkért, hogy növesszem meg.
Tökéletes lesz a szerepre.
Bemutatom neked az unokaöcsémet, Andrét.
André!
Ó, szent egek! Mademoiselle!
Coco mesélte, hogyan élte túl a német fogság borzalmait.
Ön igazi hős!
Elpirult!
Ő pedig a zseniális barátja Cambridge-ből, Oscar Davies.
Édesanyám élne-halna egy autogramért!
Oscarral többször láttuk a Hôtel du Nord-t, mint hinné.
Nem is mondtad, hogy ennyire jóképű!
Eszedbe ne jusson!
Ő az enyém!
Amúgy nincs már meg a német barátod?
Egy némettel randevúzott?
Fiúk, ne feledjék!
A szívem francia, a hátsóm viszont nemzetközi!
Elég a csacsogásból!
André, legyen olyan kedves, mutassa meg, hogyan ropja egy igazi háborús hős!
Bukjatok le!
Hallottam, hogy de Gaulle tűzijátékkal ünnepel, de ez azért túlzás!
Csak részeg férfiak lövöldöznek összevissza.
- Akkor biztonságban vagyunk? - Hát persze!
A gazdagok és vonzók mindig megússzák!
Még pezsgőt!
VALÓS ESEMÉNYEK ALAPJÁN
Számíthattok rám, gyermekeim.
Hiszen ma mindannyian a gyermekeim vagytok.
Ebben a házban.
Ebben a szobában.
A háború után álomba merültünk.
A halál és a pusztítás után.
A sötétség öblös folyójának túlpartján
mindannyiunkra az ismeretlen vár.
Az ürességből lelkek szólítgatnak minket.
Mind ismerjük ezt a sötétséget.
Hiszen felemészti az életünket.
Catherine!
Felemészti a szeretteinket.
Ma elűzzük magunkból ezt a mérget.
Fényt vetünk oda, ahol oly régóta bujkál a sötétség!
A tarot művészetének segítségével.
De ki lesz az első?
Ki az, aki megkezdi utunkat a folyó túlpartjára?
Én.
LÁTNOK
Kérem!
Coco, nyisd ki az ajtót!
- Ki az? - Arletty.
Nem tudtam, hová menjek. Segítened kell!
A lakásom előtt egy dühös tömeg szólongatott.
- El kell bújtatnod, Coco! - Nem rémálom volt?
Nem! Épp hazafelé tartottam,
kövek és fegyverek voltak náluk, meg akartak kopasztani.
Még jó, hogy nem voltam otthon! El kell bújtatnod, Coco!
Telefonálok egyet. Szerzünk neked egy szobát. Itt nem kaphatnak el.
Hát nem érted? A lakásokba is belőnek!
Az FFI a németeknél is rosszabb. Megölnek engem.
Nem, dehogy fognak!
A nácik évekig zaklattak,
hogy szerepeljek a propagandafilmjeikben, de én visszautasítottam őket.
- Tudom. - Nem vagyok áruló.
Szerelmes voltam.
Én megértelek.
Mármost, Coco, a sajtó hamis vádakat terjeszt.
Azt, hogy összefeküdtem az ellenséggel.
Coco, emlékeztetni kell az embereket, hogy szerelmes voltam.
Szerelmes!
Nem áruló vagyok, csak emberből vagyok.
Catherine!
Pardon!
Észrevettem, hogy ön nem kért olvasást, Monsieur...
- Igen. - Monsieur...
Dior. Dior.
Mind megérdemeljük, Monsieur Dior.
Ön miért érzi máshogy?
Én csak... Nekem most dolgom van. Ennyi.
Pardon!
Monsieur Dior!
Kérdezhetek valamit?
Mi a leghőbb vágya ezen a világon?
A leghőbb vágyam sosem teljesülhet be.
Majd meglátjuk.
Egy szerette fogságban van.
Egy gyermeket látok önnél.
Van gyereke?
Nincs.
Gyermeket fog a karjában.
Egy újszülöttet.
Nekem nincs gyerekem.
Mennem kell.
Ha szeretné folytatni...
itt megtalál.
Szép jó reggelt!
Sajnos a mademoiselle még nem elérhető.
Még éppen reggelizik.
Lehetetlen!
Azt hittem, Arletty csak viccelt a német szeretőről.
Ne higgy az újságoknak!
Hogy lehetett ilyen ostoba? Hiszen mindenki ismeri.
Senkiben sem bízhatunk.
- Igen. - Vaufreland bárót letartóztatták.
- Még mindig alig tudom felfogni. - Hogyne.
Nem hittem volna, hogy összejátszott a nácikkal.
De kérem, várniuk kell...
Halló?
Mademoiselle, jön önhöz pár férfi.
De még nem fejeztem be, és egy noisette- et is iszok.
- De ők a Belső Francia Erők tisztjei. - Megvárnak.
- Állj! - El az útból!
Mademoiselle Chanel,
letartóztatjuk nácikkal való kollaborálás gyanújával.
Hazugság!
Tanácsolnám, hogy beszéljenek Pierre Reverdy tábornokkal.
Ő biztosan nem engedélyezte, hogy rám törjenek.
A Belső Francia Erők nem az ő hatásköre alá tartozik.
Mi Charles de Gaulle-t szolgáljuk.
Ne rendezzen jelenetet!
Miféle jelenetet rendeznék én?
Ne nyúljon hozzá!
Jó. Jó.
Kedvesem, nem kell a dráma.
Üljenek le! Mindjárt elkészülök. Ne aggódjanak!
Vár a kocsi.
Vive la France! Vive la France!
Árulók!
Kapjátok el őket!
Szégyen!
Mi a kénköves pokol folyik itt?
Nézzétek! Itt van egy!
- Segítség! Segítség! - Gyere csak ide!
Menjen arrébb! Arrébb!
Ezt kapod azért, hogy az ellenséggel háltál!
- Uramatyám! - Szégyen! Szégyen!
Ezek mind nők.
- Együtt háltatok az ellenséggel! - Ezt érdemlitek!
- Áruló! - Jézus Mária!
A kollaboránsok megkapják büntetésüket.
Christian, bejöhetek?
Mutatok valamit, ami biztosan felvidítja
és mosolyt csal az arcára.
Lucien, én... most nagyon...
Mivel mindig is nagyra tartottam önt,
és mélyen tisztelem a munkásságát,
szeretném, ha ön látná elsőként.
Velem tartana a Couture-tanácsba?
Kelleni fog valaki, aki meggyőzi őket.
Jó. Most biztosan tréfál.
Nem, nem tréfálok.
Ez a francia divat jövője.
Hölgyeim és uraim, ha megengedik,
szeretném megköszönni, hogy eljöttek,
és beleegyeztek abba, hogy meghallgatnak.
Mindannyian tervezünk egy-egy miniatűr ruhát,
melyeket ezekre a bábukra adunk a rendes modellek helyett.
Babáknak tervezzünk ruhákat?
Tudom, most mind azt gondolják: „Mi ez a bolondéria?”
Mint tudjuk, a nácik minden anyagot elpusztítottak,
minden elérhető raktárt felégettek,
ezért nincs elég anyagunk, hogy mind tervezzünk egy-egy kollekciót.
Jelenleg annyi ruhaanyag sincsen Franciaországban,
hogy egyetlen divatház kihúzza.
Ezekhez a miniatűr modellekhez kevesebb anyag kell,
kevesebb kiegészítő, költség, minden.
Lefoglaltam a Le Louvre fő bemutatótermét.
Lesznek díszletek, utcai részletek, szalonok.
Viszont csupán két hetünk van életre hívni az egészet.
Ha mind összedolgozunk és összehozunk egy közös bemutatót,
azzal esélyt adhatunk önmagunknak.
Lucien, az emberek nem fognak elmenni a Louvre-ba holmi buta babákért.
De nem csak ezt fogják látni.
Hanem önmagukat,
az életre kelő Párizst, a Champs-Élysées-n sétálgató embereket.
Ez a remény makettje lesz.
Én látok rá esélyt.
Vive la France!
Szükségünk van egy megoldásra.
Így talán tovább dolgozhatunk.
Cocteau és Bérard beleegyezett a makett megtervezésébe.
FESTŐ, TERVEZŐ
Egy üveg igen ritka Armagnac fejében.
Igencsak bizarr ötlet, de a bizarr igenis fenséges!
MŰVÉSZ, DRÁMAÍRÓ
Mademoiselle Chanelt nem vesszük be?
Soha!
DIVATTERVEZŐ
Ne, ne! Figyeljenek! Már régóta nem tervezett.
Ha készít valamit, arra többen lesznek kíváncsiak.
Akkor nekem búcsút inthetnek.
Őt nem hívjuk meg.
Ez a lehetőség csak a tagoknak szól, ő nem tartozik közénk.
Beszéljék meg maguk között,
aztán szavazzuk meg!
GYŐZELEM
A foglalkozását!
Parancsol?
Ruhákat és parfümöt készítek.
Bezárta az üzletét, amikor a nácik megszállták Párizst?
Ön házas?
Az, ugye?
Küldök egy Chanel No. 5-ot a nejének.
Megmondhatja neki, hogy személyesen Chaneltől kapta.
Örökké szeretni fogja.
Válaszoljon!
Természetesen. Teljesen bezártam. Inkább éhezek, mint nácikat öltöztessek!
Elutaztam, hogy André kuzinommal és lányával, Gabrielle-lel legyek.
André a francia hadtestben szolgált,
fogságba esett, a nácik borzalmasan bántak vele.
- Szörnyű volt. - De elengedték.
A legtöbb ember, aki náci börtöntáborokba került, sosem szabadult ki.
Hát ő szerencsés volt.
Szerencsés?
Úgy hisszük, Vaufreland bárónak volt köze a dologhoz.
Hogy bármi köze lett volna hozzá, arról én nem tudok.
Ön a Ritz hotelben élt a megszállás ideje alatt, jól mondom?
Drága, én már a háború előtt is ott éltem! Még mindig az otthonomnak tartom.
A Ritz köztudottan a náci felső vezetés társasági életének központja volt.
Hát, én nem társalogtam velük, de...
Volt lehetősége Walter Schellenberggel találkozni?
Nem. Nem tudok róla.
Látták a Ritzben, ahol ön lakott.
Nem én felelek azért, hogy ki jár-kel a hotel lobbijában.
Okunk van feltételezni, hogy a parancsára Spanyolországba ment.
És mi lenne az az ok?
Mademoiselle, látták Madridban.
A határátlépés csak náci engedéllyel volt lehetséges.
Szerepel a nevem bármilyen jegyzéken? Mutassa meg!
Ez az ok voltaképpen csak pletyka, nem igaz?
Nos, vádoljon meg, vagy engedjen el!
- A viszontlátásra! - Nem megy sehová.
Itt van telefon, ugye? Szeretném tisztázni ezt a félreértést.
Üljön le! Most!
Hallottam az FFI taktikájáról.
És biztos, hogy a jó barátom, Sir Winston Churchill
nem fog örülni, hogy megtagadták az alapvető jogaimat.
Igen. Sir Winston tudni fogja, mit csináljon magával.
Magával együtt.
Azt hiszi, blöffölök?
A miniszterelnökük bevonásával fenyegetőzik.
Igen, hallottam.
Van ennek valós esélye?
Van, sajnos.
Elsa Lombardi MI6-es madridi kihallgatása megerősítette,
hogy Chanel és Churchill tényleg elég jó ismerősök.
Nem akarom, hogy Churchill beleavatkozzon.
Hát, ne engedje telefonálni, és akkor nem fog!
Uram!
- Épp nagyon érdekes dolgokat mond. - Valóban?
...azt. Nem mindenkinek áll jól az övvel összefogott derékrész.
Az alakjához jobban illene egy teltebb sziluett.
Higgye el!
Ugye tudja, ki vagyok?
Ó, az istenért!
Bizony. Így mindjárt más!
Nos, mikor telefonálhatok?
Hölgyek, urak, még egy-két percet adok!
Christian, itt az idő!
Lebeszéltem egy találkozót pár befektetővel.
Egyedül kell szerencsét próbálnunk.
Ha ügyesen megtervezzük, a következő szezonra már megleszünk.
Beelőzzük a többieket, amíg ők elvannak Lelong buta játékával.
Feltartanák a kezeiket, kérem?
Ki szavaz a közös bemutatóra?
Megvan a döntés. Szerencsére!
Jó ötlet.
Igen, azonnal értesítem.
- Uram! - Igen?
Mr. Churchill felhívta a londoni központot
Miss Chanel ügyében.
Tessék?
De nem is telefonálhatott a nő.
Állítólag a szobalánya érte el Churchillt.
Mostantól nem kérdezhetjük ki a személyes ismerőseit
írásos beleegyezés nélkül.
Nem kellett volna bevonnunk a letartóztatásába.
Nem tudott semmit a madridi utazásáról.
Mindannyian ugyanazt akarjuk, és még így is segíthetünk.
Hogyan?
Az egyik ügynökünk már dolgozik Chanel ügyén,
neki van információja az unokaöccséről.
Ha elég kompromittáló Chanelre nézve,
az Churchillt is nehéz helyzetbe hozza a nyilvánosság előtt,
és akkor hivatalosan is letartóztathatja Chanelt.
Ám egyelőre el kell engednünk.
Hívja fel!
Itt az idő.
Mutassa be Chanelnek!
Igen, megértettem.
Nem tudtam, hogy visszatértél Párizsba.
Összeszedem a maradék holmimat, és itt sem vagyok, ne aggódj!
Beszélnünk kell Catherine-ről!
Pontosan miről?
Hogy Ravensbrückben van-e... vagy már a sírban.
Láttam az apádat délen.
Ő... Ő nem tudja, mi történt Catherine-nel.
Mit mondtál neki?
Nem az én dolgom megosztani vele, mi történt a lányával.
- De nem jó, hogy nem tudja. - Azt tudja, hogy letartóztatták.
A lányát elhurcolták egy táborba.
Te vagy a fia.
- Meg kell mondanod neki! - A fene ebbe a háborúba!
Meg beléd! Tönkretetted a családomat!
- Christian... - Menj innét, Hervé! Menj! Menj el!
Menj el az apádhoz!
Isten hozta Franciaországban! Önöket is!
- Mademoiselle, jól van? - Ó, hogyne.
Hallottuk, bevitték kihallgatásra.
Köszönöm. Aggodalomra semmi ok!
Koncentráljunk arra, hogy eladjuk a parfümöket
az odakint álló katonáknak!
Coco!
- Jól vagy? - André!
Úgy aggódtam!
Az FFI nem hagyta, hogy bemenjek hozzád.
Nem, jól vagyok, drágám.
Nem... Csak arcátlan pletykákkal és hazugságokkal álltak elő.
Gyere! Elmegyünk egyet inni!
Oscar már vár minket, és bemutatna valakit...
- Inni? - ...aki megvédhet téged.
- Ó, mademoiselle, micsoda borzasztó ügy! - Köszönöm, Oscar.
Mivel győzte meg őket, hogy elengedték?
Az igazsággal.
- És elhitték? - Nem. Nem.
A tények nem hatották meg őket.
Így elővettem Churchillt.
Erre biztosan felkapták a fejüket.
Az FFI-nek tudnia kell, ki itt a főnök.
Amíg de Gaulle össze nem takarít.
Hálával tartozunk Churchillnek a szabadon engedésedért.
- Churchillre! - Churchillre!
Malcolm! Gyere ide!
Jó napot!
Ő kicsoda?
Ő a barátom, Malcolm Muggeridge.
Nagyon örvendek, mademoiselle.
Malcolm újságíró, Oscar a Savoyban ismerte meg pár hónapja.
Párizs felszabadításáról ír cikkeket.
Újságíró? Te jó ég!
Gyűlölöm az újságokat.
Az írásaik általában rendkívül károsak.
A londoni Telegraphnál nem.
Mi híreket szolgáltatunk, nem pletykákat.
Nem mutogatunk senkire.
Mi büszkék vagyunk arra, hogy mindent leírunk.
Legalább valaki. Hú!
Következőleg a legendás Coco Chanel dicső visszatéréséről szeretnék írni.
Nem nyilatkozok.
Már túl sok tapasztalatom van a hírnek álcázott rágalmazással.
Nos, a rágalmazás megbocsáthatatlan.
Az én olvasóim az igazságra kíváncsiak.
A valódi énjére.
Tudja, most jövök a butikomból,
ami előtt katonák sorakoznak.
Az emberek erre vágynak tőlem.
A klasszikusokra. A Chanel No. 5-ra.
Maradjunk ennél!
Néném, egy Malcolm-féle cikk most jól jönne.
Ő elmondaná a világnak, mennyire jó ember vagy.
Csak azért, mert híres és a Ritzben lakott,
attól még nem kéne lejáratni.
Az emberek nem ismerik az igazságot.
Hogy bezártad a műhelyt, amikor a nácik megszállták Párizst.
Hogy nem voltál hajlandó tervezni nekik.
Nem akarom, hogy te is Arletty sorsára juss.
Én így képzelném el a cikket:
leírnám, hogy min ment keresztül a háború alatt.
Bezárta a műhelyét.
Az erkölcsére hallgatott a pénz helyett.
Én nem vágyok dicsfényre.
A... Ott van a munkám. Inkább afelett ítélkezzenek!
De a két dolog elválaszthatatlan. Ön és a munkája.
Az emberek elfelejtik, hogy amikor belevágott,
a nőknek még bankszámlájuk sem lehetett Franciaországban.
A munkája korszakalkotó.
Ön pedig, mademoiselle, igazi úttörő.
Erre kéne emlékeztetni mindenkit.
Felkészülten jött. Le vagyok nyűgözve.
Ha egyszer szívesen elmesélné a saját történetét,
akkor bármikor szívesen segítek benne.
Most pedig magukra hagyom önöket.
Gondolja át!
Én segíthetek.
Beszélned kéne vele.
Megbízható ez a Malcolm?
Oscar több londoni újságot ismer, akik dolgoztak vele.
Személyes ajánlást is szerezhet.
Természetesen utánanézhetek.
Engedd meg neki!
Hadd segítsek, te is segítettél nekem!
Még meglátjuk.
Maradjon így! Jó lesz.
Lillian, hallott az új anyagról?
Nekem cipzározható cipzárok, gombolható gombok, szoros fűzők kellenek.
Jöjjön már ide!
Mintha ő lenne a kliensünk.
Mindennek működnie kéne. Kell.
De monsieur, az örökkévalóságig fog tartani működő cipzárt és fűzőt varrni
ezekre az apró ruhákra.
Az örökkévalóság nem nagy ár a tökéletesség fejében.
Fogjon neki!
Pierre, meg kell beszélnünk a tervet!
Hagyjon! Most elfoglalt vagyok.
Mit csinált egész délelőtt?
Ugye nem ezt akarja bemutatni kész darabként?
Mi a gond? Babákat öltöztetünk.
Pierre, én értem, hogy elégedetlen.
Ezt világosan az értésemre adta, de ez még önhöz is méltatlan.
Ön csak rajtam akar bosszút állni!
Csak saját magát járatja le. Én nem állok bosszút senkin!
Az egész ötlet hatalmas baklövés!
Christian!
Christiannal a karrierünk következő állomását tervezgetjük,
ideje megosztanunk másokkal.
Ön kicsinyes ember, a kövér ujjai semmire sem jók.
Christian, meg kell beszélnünk pár dolgot
- a Théâtre de la Mode kapcsán. - Théâtre de la Mode?
Így nevezi ezt a nevetséges cirkuszt?
Csessze meg a bábuit!
Christiannal megalapítjuk a saját házunkat.
Nem, nem...
- Na, Pierre... - Christian, ez igaz?
Pierre...
Tudom, mi a baja.
Ó, persze. Ön.
Ön és a többi csaló bürokrata,
akik mások tehetségével villognak.
Catherine! Catherine!
Nem ez a gond.
Hanem az, hogy ön túl sokat gondol magáról.
- Hogyhogy? - Azt hiszi, fontos.
Christian, menjünk innen!
- Christian? Christian! - Kérlek, kérlek, ne most!
Nem engedheted, hogy ez a rabszolgahajcsár,
ez a vámpír elnyomja a tehetségedet.
Szükségem van rád.
Sajnálom.
Már így is mindenki ideges. Miért kiabálnak?
Olybá tűnik, Monsieur Balmain
végre tiszteletteljesen beadta a felmondását.
Igen? Erre most nincs időnk.
Akkor csinálunk!
Mostantól, Christian, az ön kezében lesz a Lelong-ház összes terve.
Értem. Balmaint hiányolni fogjuk, de önnek azért gratulálok.
El kell mennem az édesapámhoz. Nem fogadhatom el. Nem.
Christian, tudjuk, hogy jelenleg
igen sok nehézsége van,
de a munka gyógyír lehet a lelkére.
Higgyen magában!
Menni fog, Christian. Menni fog.
Csodálatos lesz.
Tudom, hogy nem hagy cserben.
Igen.
De hogy viszonyul az alanyaihoz?
Én úgy hallottam, Muggeridge igen kifinomult.
Eddig minden szerkesztőjét lenyűgözte.
Jó, de ők a munkáltatói.
Mi a helyzet a legutóbbi interjúival?
Nos, többet is elolvastam, és bár kemény hangvételűek, korrektek.
Ő nem ír szenzációhajhász pletykákról.
Jól van, Oscar. Felhívom.
Milyen voltam?
Tökéletes jelölt lenne az MI6-be.
Sajnálatos, hogy a náciknak dolgozott előbb.
Malcolm megígérte, ha együttműködök,
akkor a brit titkosszolgálat tisztázza a nevemet.
Ne féljen, Oscar!
Gondoskodunk magáról.
Ha így el tudjuk kapni Chanelt.
És ha nem?
Akkor az unokaöccsét.
Ő a franciákért harcolt.
A hazáját védte.
Ó, ugyan! Jóval többet tud, mint azt hiszi.
Rohadjon meg!
Undorodom magától.
Szégyelld magad!
Összefeküdtél az ellenséggel!
- Elárulta a hazáját. - Fizetnie kell.
- Mit csináljunk vele? - Kopasszuk meg!
Mademoiselle, Arlettyt elvitték a hotelből.
- Áruló! - Kollaboráns!
Vive la France!
- Összefeküdt az ellenséggel! - Vive la France!
Elegem van ebből a borzalomból!
Megérdemled!
- Szégyen! - Áruló! Áruló!
Igazságot!
Ezt kapod a nemzetközi hátsódért!
Megérdemled!
Elvitték egy németországi munkatáborba.
Ravensbrückbe.
Mit titkolsz még?
Hallottam pár szóbeszédet, próbállak felkészíteni lelkileg.
Mindkettőnket.
Miféle szóbeszédet?
A németek erőltetett menetre viszik
a foglyaikat.
Nem értelek, Christian.
Először a rajzolással, most meg a ruhákkal vonod el a figyelmed.
Fantáziavilágba menekülsz.
De amikor a húgodról volt szó...
akire figyelned kellett volna, arra, hogy ott legyél mellette...
arra nem voltál rá képes.
És most nincs többé.
Megmondtam Catherine-nek, hogy ne dolgozzon az Ellenállásnak.
Mindent megtettem, amit lehetett.
Te voltál a bátyja.
Ha igazi férfi lennél, akkor hallgatott volna rád.
Én mindent megtettem!
Jó estét!
- Erre tessék! - Köszönöm.
Jó estét, mademoiselle! Köszönöm, hogy fogad.
- Kér egy italt? - Igen.
Szörnyű, ami Arlettyvel történt.
Hallottam, hogy nyilvánosan hurcolták meg. Senkinek sem kívánom.
Hogy minket ne kopasszanak meg!
De mit véljünk róluk?
A kollaboránsokról. Mondja el! Ossza meg a véleményét!
Arletty olyan döntést hozott, ami most pont visszaüt.
De felháborítónak tartom,
hogy csak a nőkkel bánnak ilyen keményen.
Mi van azokkal a francia rendőrökkel,
akik a nácikat szolgálták?
- A feketézőkkel? - Egyetértek.
De csak a nőket gyalázzák meg a nyilvánosság előtt.
Az FFI visszahozta a sötét középkort.
Micsoda? Oscar, te részeg vagy?
Vége van.
Söpredék vagyok. Szemétláda.
Végeztem.
Veszélyben vagy. Azonnal hagyd el Párizst!
- Tessék? - Azonnal!
Oscar, mi történt?
A nénéd veszélyben van. Sarokba szorítottak.
- Kik? - Az MI6.
Azt kérte, hogy áruljam el, de most már téged is akar.
Kicsoda?
Muggeridge.
Muggeridge MI6-es? Pont ott van Cocónál.
Undorodsz tőlem, André?
Pont ott van Cocónál.
Tudja, végső soron
a történelem ugyanúgy festi majd le a szövetségeseket, mint a nácikat.
Ezt fejtse ki!
Nos, a szövetségesek még mindig segítenek Sztálinnak.
Aki tömegével gyilkolja a saját népét.
Viszont a németek ellene harcoltak.
Ám sajnos ki akarják irtani azokat, akik nem németek.
És ebben a zavarodottságban
nem nehéz egy jóképű náci bűvkörébe kerülni.
Ezt meg hogy érti?
Ó, mademoiselle, azt pletykálják,
hogy viszonya volt egy náci tiszttel.
Pletyka. Puszta szóbeszéd.
- Nem igaz? - A pletyka az pletyka.
Igen, de az FFI egyértelműen kiszúrta magának.
Hadd segítsek megelőzni ezeket a pletykákat,
járjunk a szóbeszédek végére, hogy eloszlathassuk őket!
- De hogyan? - Tényekkel.
Biztos van neve. A tisztnek, akivel állítólag együtt volt.
A neve kell? Az segíthet?
Igen.
Nem hivatalosan?
Ahogy kívánja.
Elnézést a zavarásért!
Coco, azonnal a butikba kell mennünk!
A Rue Cambonon kitört a zavargás. Oda kell mennünk!
Jézusom! Felhívtad Chloe-t?
Igen, felhívtam. Meg kell mentenünk, amit lehet,
mielőtt még mindent felégetnek.
- Te jó ég, a boltom! - Hogyan tudok segíteni?
Hívjon fel reggel!
A beszélgetést befejezzük hivatalosan.
Madame Domenger kikíséri.
Istenem, mi folyik itt?
Azt hittem, a munka ér valamit.
Hogy a munkámnak van jelentősége, de el kell mondjam...
hogy már nem így érzek.
Úgy érzem,
már nem is vagyok ember.
A gyász, amit Catherine sorsa miatt
érezhet...
biztosan óriási hullámként gyűri maga alá, újra és újra.
De ez majd elmúlik.
Christian, a bemutató két nap múlva lesz, mindenki elfogadta.
És a munka... A munka, Christian...
A munka segíthet nekünk továbblépni.
A tervezés nem állítja meg a golyót,
de az visz minket tovább az utunkon.
Az jelenti a túlélésünket. A megváltásunkat.
Örök hálával tartozom, Lucien.
De azt szeretném...
ha bocsánatot kérne a barátainktól. A nevemben.
Sajnálom. Nem...
Nem bírok már tervezni. El... El kell hagynom ezt a várost.
Nincs többé maradásom Párizsban.
Oscar kétségbeesettnek tűnt.
Vagy ők ölik meg, vagy ő végez velük.
Édes Istenem!
Tehát veszélyben vagyunk.
El kell mennünk innen. Minél hamarabb.
Nem hagyhatod el Párizst, Coco!
Azzal elismernéd a bűnösségedet, és te semmi rosszat nem tettél.
De nem maradhatunk Franciaországban!
Gyere velem! Hozd Gabrielle-t!
De hová menjünk?
Biztonságos helyre.
Hát szia!
Oscar!
Oscar, nyissa ki az ajtót!
Oscar, ott van? Elveszítettük Chanelt.
Oscar, tudja, hová ment?
Oscar, mit művelt?
Oscar, letartóztatják, ha nem segít nekünk.
Oscar! A pokolba! Nyissa ki!
Halljuk, hogy odabent van!
Oscar! Ne, ne! Ne!
A FRANCIA-SVÁJCI HATÁR
Már vártam önt, Christian.
Foglaljon helyet!
Azt mondta, l-látott engem egy gyermekkel, igaz?
Igen.
Ma reggel Párizsból elmenet...
láttam egy nőt, aki lerakott egy csecsemőt a templom elé.
Megláttam, elkezdett sírni.
Így felvettem, ringattam.
Jól van, na. Jól van.
Gyönyörű vagy!
Bizony.
Honnan tudta?
- Pápá! - Köszönjük.
Honnan tudta, hogy ez meg fog történni? Honnan?
Én nem csak tudom. Látom.
Nagyon félek.
Féltem Catherine-t.
Állandóan.
Tud nekem segíteni?
Tegye fel az univerzumnak a kérdését!
Életben van?
Tárja ki szívét, Christian!
Ő a húgom.
Ki... Kitártam a szívem.
Nem. Nincs kitárva. Bezárta a szívét.
Nem tártam ki? Pedig ki van tárva.
Ki... Ki van tárva!
Catherine! Hol vagy?
Hol vagy?
Tegye fel az univerzumnak a kérdését!
Catherine!
Catherine! Hol vagy?
Életben vagy?
Vissza fog térni.
De csak ha ön mutatja az utat.
Kövesse az inspirációját! Alkosson!
Találjon rá a szívére!
Találjon vissza az életéhez! Az lesz a megváltása.
És akkor a húga is visszatalálhat önhöz.
Ez a megváltása.
A Théâtre de la Mode 1945. március 28-án nyitott meg a Louvre-ban.
A kiállításnak több mint 100 000 látogatója volt.
A tervezők közös munkája új reményt adott Franciaországnak...
AZ ALKOTÓK A KÖVETKEZŐK VOLTAK:
Közös bemutatójukkal megmentették a francia divatot.
A két leginkább elismert ruhát
nem más tervezte, mint...
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra