Hätäkeskus, mikä hätänä?
Haloo?
Kyse on vauvasta.
Vauvastako? Onko sillä jokin hätä?
Joshua Hillin hautausmaalla on vauva. Pitäkää kiirettä. Se itkee.
- Onko lapsi sinun? - Se itkee.
JOSHUA HILLIN HAUTAUSMAA MASSACHUSETTS 2002
Hei.
Mitä hittoa?
Hei! Hunter!
Sinun kannattaa lähteä. Sinne on seitsemän tunnin ajomatka.
-Mitä teit alhaalla? -Hain vain kirjan matkalukemiseksi.
-Sinähän ajat koko matkan. -Niin, mutta taukoja varten.
-Georgetown. Oletko innoissasi? -Tietenkin.
Äkkiä nyt.
Minulle tulee ikävä.
Siitä tulee kyllä mahtavaa.
Hei. Olen ylpeä sinusta.
Suvun ensimmäinen yliopisto-opiskelija. Ei hassumpaa.
-Äiti... -Rakastan sinua, isä.
Minäkin rakastan sinua.
Soita, kun olet asettunut aloillesi.
-Aja varovasti. -Lupaan ajaa. Heippa.
-Eikä sitten poikia, okei? -Okei.
Aja 500 metrin päästä liittymästä 40 kohti Loganin lentokenttää.
BERGEN, NORJA
Hei!
Anteeksi, en saa...
ISÄ Vastaamaton puhelu
Tässä on nyt pieni ongelma.
Tulopäiväsi oli eilen, joten sinut on merkitty puuttuvaksi.
Huoneesi annettiin aamulla pois.
-Tänäänhän on 27. päivä, eikö niin? -28. päivä.
Minäpä yritän...
Viesti vastaanotettu tänään kello 1.59.
Hei, Hunter. Isä tässä. Ajattelin vain kysellä, miten menee.
Sinusta ei ole kuulunut.
Olen vähän huolissani.
Toivottavasti matka sujui hyvin.
Tutustut varmaan uusiin ystäviin ja asetut asuntolaan.
Muista: ei poikia.
Soittele. Olet rakas. Hei.
Yritän kotiutua. Yliopistossa on ihanaa. Soitan aamulla.
Haloo?
TÄNÄÄN KELLO 20 LIVEKONSERTTI CLUB BERGEN
-Voinko tarjota bissen? -Sori.
-Haluatko oluen? -Minulla on jo.
-Etsitkö jotakuta? -Mitä?
-Etsitkö jotakuta? -En.
Juon tässä vain olutta.
-Yksi vielä. -Hyvä keikka.
Leave.
Hei!
Apua!
Mitä sinä haluat?
Soitan poliisille.
Et tykkää, että sinua seurataan. Ei tykkää Ceciliakaan.
-Kuka helvetti sinä olet? -En ymmärrä sinua.
-Miksi seuraat Ceciliaa? -Olen hänen tyttärensä.
Siis mitä?
Ehkä. Luulen ainakin niin.
Kiitos.
Eräs fani on uhkaillut minua. Kun veit pullon, luulin, että olit hän.
-Anteeksi. -Mikset tullut puheilleni?
Ihmiset valehtelevat.
Hunter, minä en ole äitisi.
-Ei voi pitää paikkaansa. -En pysty saamaan lapsia.
Sinun on pakko olla. Katso.
Minut jätettiin 22. syyskuuta 2002 hautausmaalle Massachusettsin Oakvilleen.
Minut oli kääritty tähän. Bändilläsi oli sinä iltana keikka siellä.
DNA-testin mukaan olen 99-prosenttisesti pohjoismaalainen.
Hän on Annan ja Kristianin tytär.
Mitä hän sanoi?
-Että olet Annan ja Kristianin tytär. -Keiden?
En löytänyt muuta kuin tämän.
Tuo on isäsi Kristian. Tuo on äitisi Anna.
Kristian oli basistimme.
Hän halusi ottaa Annan kiertueelle, vaikka tiesi, että tämä synnyttäisi.
Sanoimme, että se oli hullua, mutta he eivät uskoneet.
Heille tuli yhdessä kohtaa ihan hirveä riita.
Anna otti vauvan, sinut, ja katosi.
Missä he ovat nyt?
Kerro, jooko?
Kunpa minulla olisi parempia uutisia.
Annan lähdettyä Kristian sekosi.
Hän väitti, että Anna oli tappanut lapsen.
Hän keskeytti kiertueen, lähti Norjaan ja löysi Annan.
Vauva oli kateissa.
Niinpä Kristian sieppasi Annan ja vei tämän paikalliseen kirkkoon.
Hän lukitsi Annan sinne.
Ja sytytti rakennuksen palamaan.
Saisinko lasillisen vettä?
Miksi hän epäili, että Anna oli tappanut lapsen?
Annaa ei kohdeltu kovin hyvin. Luulen, että hän kosti Kristianille-
-uhkaamalla vahingoittaa itseään ja vauvaa.
Kumpikin oli piinattu sielu.
-Mitä Kristianille tapahtui? -Hän sai 21 vuoden tuomion murhasta.
Hänellä diagnosoitiin skitsofrenia ja hänet siirrettiin mielisairaalaan.
Hän jäi sinne tuomionsa jälkeenkin. Hän ei kestänyt ulkomaailmaa.
Onko hän yhä siellä?
Haluatko yhä nähdä hänet kaiken kertomani jälkeen?
Haluan tietää, miksi minut jätettiin hautausmaalle.
KRISTIAN MORILD SYYTTEESEEN
-Toimittajako? Minkä ikäinen olet? -Olen opiskelija.
Kirjoitan esseetä norjalaisesta black metalista. Sallitaanko hänelle vieraat?
Totta kai. Tämä ei ole vankila vaan hoitolaitos.
Käyn kysymässä, haluaako Kristian ottaa sinut vastaan. Odota tässä.
-Hei, olen Kristian. -Hunter.
Tosi hauska tavata.
Että amerikkalainen opiskelija.
Jännää. Minulla ei käy paljon vieraita.
Minä siis...
-Hermostuttaako sinua? -Vähän.
-Haastattelu on minulle uutta. -Lupaan, etten pure.
Mistä haluat puhua?
Kirjoitan esseetä norjalaisesta black metalista, ja...
Mitä nyt?
Ihan rauhassa, Kristian. Et saa säikytellä vierastasi.
Sori, mutta näytät tutulta.
-Olemmeko tavanneet? -Emme.
Milloin muka?
Niinpä.
Mitä olit sanomassa?
Kirjoitan black metalista, ja olet melko tärkeä osa sitä.
Toivottavasti haluat puhua musiikista etkä muista jutuista.
Toivoin, että saisin kuvan koko tarinasta.
Mitä kädellesi on käynyt?
Se on vain paskaa, jota kävin aikoinaan läpi.
Millaista paskaa?
Kuule. Olin synkissä vesissä. Okei?
Ei siitä sen enempää.
Sanoit oikeudenkäynnissä-
-että tyttöystäväsi Anna tappoi lapsesi.
-Tässähän piti olla kyse musiikista. -Haluan vain saada kokonaiskuvan.
-Niin varmaan. -Ihan rauhassa, Kristian.
-Saimme lapsen, ja Anna tappoi sen. -Oikeastiko?
-Mistä tiedät? -Hän kertoi minulle. Kuuntele.
Rauhoitu.
Anna sekosi saatuaan lapsen.
Hän itki tajuttuaan, että se oli tyttö. Jauhoi kaikenlaista soopaa.
Eräänä päivänä Anna katosi. Hän soitti lentokentältä ja sanoi hoitaneensa asian.
Hoitaneensa asian.
-Siis tappaneensa lapsen? -Niin.
-Miksi? -Hän ei halunnut sitä.
-Miksei? -Ei ole todellista.
Ole kiltti ja kerro.
Onko kaikki hyvin, Kristian?
Minkä ikäinen olet?
25.
Kuka sinä olet?
Kerro, kuka olet.
-Rauhoitu. -Olen ihan rauhallinen.
Olen rauhallinen. Hänen pitää kertoa, kuka hän on.
-Mikä vauvassa oli vikana? -Miksi kysyt?
Kerro, jooko?
Kuka hän on? Kuka olet?
Hitto.
-Oliko äitinikin sellainen? -Ei. Hän oli aivan ihana.
Melko hiljainen.
Hänen perheensä oli vauras ja uskonnollinen-
-joten hänestä oli ihanaa hengailla bändin kanssa.
Oliko hän järjissään?
Oli, mutta hänellä oli ylä- ja alamäkensä.
En voittanut geenilotossa.
Ei sinussa ole mitään vikaa.
Äiti jätti minut hautausmaalle.
Miksi joku tekee niin?
Miksi huopa ja symbolit? Onko minussa jotain vikaa?
-Ei ole, Hunter. -Entä tämä?
-Miksi minulla oli saatanallinen risti? -Tuo on susiristi.
Se kuuluu norjalaiseen mytologiaan. Se on melko yleinen.
Tuollaisia sai aikoinaan melkein mistä vain.
Äitisi varmasti halusi antaa sen sinulle.
Puhuiko hän kenenkään muun kuin Kristianin kanssa?
-Onko ketään, jota voisin jututtaa? -Anna pysytteli omissa oloissaan.
-Hän piti päiväkirjaa. -Päiväkirjaa?
-Hän kirjoitti siihen kaiken aikaa. -Missähän se voisi olla?
Varmaan Annan perheellä jos jossain.
Missä he asuvat?
-Uskotko aaveisiin? -En oikein tiedä.
-Miksi kysyt? -Jokin tuntuu haluavan, että lähden.
Ehkä se on vaistosi.
-Voinko auttaa? -Hei.
-Puhutko englantia? -Vähän.
Tunnetko Anna Norheimin?
Annanko? Hän kuoli vuosia sitten. Miksi kysyt?
Hän oli äitini.
Jos Anna oli äitisi, minä olen tätisi.
-Oletko Annan sisko? -En. Mieheni on hänen setänsä.
Olet siis naimisissa Annan isän veljen kanssa, joten olet hänen tätinsä.
-Kuka täällä nyt asuu? -Vain minä ja mieheni Olav.
Torstein asuu kartanossa. Hän oli Annan isä.
Isoisänikö? Onko teitä vain te kolme?
Poikani Stian asuu vähän matkan päässä.
-Muut ovat muuttaneet pois. -Isoäitinikö myös?
Ei, hän kuoli. Elossa olevat ovat muuttaneet pois.
Ihanaa, että olet täällä.
Torstein muuttui paljon Annan kuoltua.
Hei.
Tämä on Hunter USA:sta.
-Hauska tavata. -Hän on Annan tytär.
-Tämäpä yllätys. -En ymmärrä.
Mukava tavata.
Okei.
Tyypillinen mies. Tule.
-Onko sinulla äitini tavaroita? -Sinun täytyy pyytää Torsteinilta lupa.
Hän tulee myöhemmin kotiin. Hän ei pidä yllätysvieraista.
-Tulen sitten takaisin huomenna. -Ei, jää tänne yöksi.
-Kiitos, mutta on parempi... -Olisi mukavaa, jos jäisit.
-Voit nukkua Stianin huoneessa. -Voisin mennä hotelliin.
Ei, jää tänne. Minä vaadin.
-Huomenta. -Huomenta.
-Tämä on poikani Stian. -Hei.
-Kiva tavata. -Samoin.
-Nukuitko hyvin? -Nukuin.
-Valvoiko kumpikaan eilen myöhään? -Ei. Miten niin?
-Tapahtuiko jotain outoa? -Ei.
-Onko Torstein palannut? -On. Hän ei tahtonut herättää sinua.
-Voinko mennä tapaamaan häntä? -Totta kai.
Anteeksi.
Torstein?
Minä olen Hunter. Olen...
Tämä kuulostaa hullulta, mutta olen...
Tiedän.
Kasvoissasi on paljon samaa.
-Kertoivatko he, kuka olen? -Olet isoisäni.
On hienoa tavata sinut vihdoinkin.
Kiitos.
Minä...
Olisin halunnut löytää sinut, mutta en tiennyt, mistä etsiä.
En ajatellut, että olisit Amerikassa.
Pääsitkö hyvään perheeseen?
Pääsin. Meitä on nyt vain isä ja minä.
-Hän on hyvä mies. -Hyvä.
Tämä on hyvää.
Mitä mieltä isäsi on siitä, että tulit tänne?
-En ole vielä kertonut hänelle. -Valehtelitko?
En. Minä...
Hän ei ymmärtäisi ja yrittäisi varmaan kääntää pääni.
Siitä nousisi hirveä haloo.
En tahtonut loukata isää.
Näytän sinulle yhden jutun.
-Kukaan ei siis tiedä matkastasi? -Ei.
Entä adoptioäitisi?
Hän kuoli.
Vastikäänkö?
Muutama kuukausi sitten.
Sepä ikävää.
Tässä.
Mikä tämä on?
Äitisi huone.
Annan huone.
Katsele vain ympärillesi.
Minäkin pidän laskettelusta.
Ole kaikessa rauhassa.
-Minä odotan alhaalla. -Kiitos.
-Aamen. -Aamen.
Tämä on tosi mukavaa.
Haluan vain...
-Sinulla on siis kaksi veljeä. -Niin. Barry ja Marcus.
He muuttivat pois, kun olin pieni. Heillä on nyt omat perheet.
Hehän eivät ole oikeita veljiäsi.
Vanhempasi olivat varmasti onnessaan, kun saivat pienen tytön.
-Muistutat äitiäsi. -Muistutanko?
-Hänkin oli hiljainen. -Minä en ole kovin hiljainen.
Et keskeyttänyt ruokarukousta, toisin kuin eräät.
Pojat saavat kaiken anteeksi.
-Meidän tyttöjen täytyy pitää yhtä. -Aivan.
-Äiti olisi toivonut, että olisin tyttö. -En ole koskaan sanonut niin.
Tytöt on rock.
-Minne lähdet opiskelemaan? -Georgetowniin.
Miksei Harvardiin tai Yaleen?
Koska sain stipendin, ja Georgetown on hyvä yliopisto.
-Yksi parhaista. Saat olla ylpeä. -Kiitos.
Torsteinille kelpaa vain paras. Lähetit minut sisäoppilaitokseen Zürichiin.
Silkkaa rahan tuhlausta.
Minun pitäisi olla siellä nyt. Tuli pieni mutka matkaan.
Maista lihaa.
Se on tosi hyvää.
-Mitä se on? -Hirveä. Resepti kulkee suvussa.
Se oli Annan lempiruokaa.
Hän istui aina siinä, kun söimme.
Se oli hänen paikkansa. Nyt se on sinun.
-Sinulta vei kauan löytää meidät. -Niin, pahoitellut siitä...
Ei. Löysit meidät. Se on pääasia.
-Syö, ennen kuin ruoka jäähtyy. -Kuule.
Meilläkin oli tytär. Hän oli Stianin isosisko.
Me kuitenkin menetimme hänet.
Vain muutama vuosi ennen sitä, kun Torstein menetti äitisi.
Hän ja Anna olivat kuin siskokset.
-Olen todella pahoillani. -Siitä on jo kauan.
Mutta ei se koskaan unohdu.
Äiti.
Taidan vetäytyä yöpuulle.
Hirveästi tunteja. Soitan pian. Olet rakas.
Sukumme on asunut täällä viiden sukupolven ajan.
Tämä puutarha...
Olen hoitanut sitä pikkupojasta asti. Kitkenyt rikkaruohoja.
Se on todella kaunis.
Tuntuuko se tutulta?
En tiedä. Ehkä.
Uskon, että sisällämme on-
-jonkinlainen kytkös...
-Yhteys? -Niin, yhteys menneisyyteen.
Siihen, mistä olemme kotoisin, vaikka emme olisikaan käyneet siellä.
Ehkä.
-Miksihän äiti jätti minut hautausmaalle? -Ehkä siksi, että se on pyhä paikka.
Hän ajatteli, että olisit turvassa siellä.
Voisinko käydä hänen tavaroitaan läpi? Päiväkirjaa esimerkiksi.
-Päiväkirjaa? -Niin.
Kristianin ystävä sanoi, että äiti piti päiväkirjaa.
-Puhuitko yhdelle niistä muusikoista? -Puhuin.
-Millainen mies oli? -Nainen. Laulaja. Hän oli tosi kiva.
Hän näytti minulle kuvia ja auttoi yhdistämään asioita.
En olisi odottanut ystävällisyyttä heiltä-
-mutta Herran tiet ovat tutkimattomat.
Uskotko sinä Jumalaan, Hunter?
Joo.
-Kunnioitatko ja totteletko isääsi? -Kyllä kai.
Tiedäthän, mistä puhun?
-Neljännestä käskystä. -Oikein hyvä.
Kunnioita isääsi ja äitiäsi.
Siitä päiväkirjasta. Tiedätkö, missä se on?
En usko, että Anna piti päiväkirjaa. Ei ainakaan tietääkseni.
Oletko säilyttänyt mitään muita hänen tavaroitaan?
Vain huoneessa olevat tavarat.
-Loput heitin menemään. -Miksi?
Se oli liian tuskallista.
Se, että näin pienen tyttöni-
-lankeavan vääränlaiseen seuraan.
Haittaisiko, jos minä...
Voisinko etsiä päiväkirjaa?
En jaksa käydä sitä kaikkea taas läpi.
Voisitko antaa asian olla? Jooko?
Totta kai. Anteeksi.
Siinähän hän on. Saatanallisen serkkuni ja hullun tappajan tytär.
-Onko se sinusta hauskaa? -Vähän.
-Tunsitko äitini? -Jotenkuten.
-Tiedätkö, pitikö hän päiväkirjaa? -En tiedä. Olin kuusi, kun hän kuoli.
-Saattoi pitääkin. -Missä se voisi olla?
Varmaan Torsteinin ullakolla.
-Haluatko tutkia talon? -Torstein kielsi.
Se, mitä Torstein ei tiedä, ei satuta häntä.
-Oletko varma? -Tule kyytiin.
-Saarnasiko Torstein tottelemisesta? -Joo, neljäs käsky.
Oletko sinäkin kristitty?
Haluan vain äitini päiväkirjan.
-Miksi? -Haluan vain.
Et ole ainoa Norheim, joka on päästään sekaisin.
Mitä tarkoitat?
Suvullani on synkkä menneisyys.
Mummu oli dominoiva ämmä.
Hän kuoli, kun isä ja Torstein olivat pieniä.
Hän putosi portaista ja katkaisi niskansa.
Tädilläni oli pahoja psyykkisiä ongelmia.
Hän veti kylpyammeessa ranteet auki ennen syntymääni.
Isosiskoni karkasi kotoa ja katosi, kun olin neljä.
Häntä ei ole nähty sen koommin.
Sitten oli vielä äitisi.
Hänestä tuli black metal -bändäri.
Hänet poltettiin elävältä.
Kirkossa, joka on ihan tässä lähellä.
Kusipää.
Mitä nyt?
He...
-Kaikki olivat naisia. -Niinpä.
Oletkin sitten ainoa elossa oleva Norheimin tyttö.
Hei.
Loistavaa. Lähden tulemaan.
-Pitää mennä. -Oikeasti?
Torstein ei yleensä lukitse ovea. Lykkyä.
Kiitos vain avusta.
Leave!
Kävikö kuinkaan?
Anna se minulle.
Anna se, kiitos.
-Ei. Tarvitsen sitä. -Ole hyvä ja lähde.
-En siedä varkaita. Mene. -Anteeksi, mutta tarvitsen päiväkirjan.
-Saisinko lainata sitä pariksi päiväksi? -Ei.
Se on mädäntynyt ullakolla 20 vuotta, ja yhtäkkiä se onkin sinulle tärkeä.
Et ole enää tervetullut tänne.
Lähde.
Nyt heti.
Hei.
Olette olleet minulle todella ystävällisiä.
Tarvitsen palveluksen. Löysin äidin päiväkirjan, mutta Torstein otti sen.
Voisitteko pyytää, että hän lainaisi sitä minulle?
Jos Torstein on päättänyt, hän ei muuta mieltään.
Torsteinia on vaikea saada tekemään jotain vasten tahtoaan.
-Voisitteko silti yrittää? -Olav.
Ei väkisin. Minä lähden sitten.
-Kiitos vieraanvaraisuudesta. -Olen pahoillani.
-Olutta. -Kiitos.
Asutko täällä?
-Oma koti kullan kallis. -Tämä on hieno.
Vanhempieni törsättyä perintöni Torstein antoi heille palvelijoiden talon.
Minä sain veneen. Minähän sen olisin joka tapauksessa perinyt.
Kuten kaiken muunkin. Sitten sinä ilmestyit kuvioihin.
-Mitä? -Mietin vain, onko sinulla kaikki hyvin.
-Ihan hyvin. -Varmastiko? Näytät olevan aika sekaisin.
-Niin kuin aito Norheimin tyttö. -Älä viitsi.
-Tämä on ollut paska päivä. -Älä.
Karkotettu suvusta alle kahdessa vuorokaudessa. Aika vaikuttavaa.
-Haluat siis todella sen päiväkirjan? -Niin haluan.
Torstein ohjaa seurakunnassa nuorisoryhmää tänään kuudesta yhdeksään.
Talo on silloin tyhjillään.
-Voin viedä sinut sinne, jos haluat. -Miksi autat minua?
Omatunto soimaa.
En olisi saanut jättää sinua yksin.
Olen pahoillani.
Kiitos.
Mennään.
Sisäoppilaitoksessa opiskelun etuja.
Älä sytytä valoja ja pysyttele poissa ikkunoista.
Tutki kirjasto.
-Oletko löytänyt mitään? -En.
Stian.
Löysin sen.
-Mitä sinä teet? -En mitään.
-Laita ne takaisin. -Ei hätää.
Leiki, ettet nähnyt.
Vitsi, miten tyhmä olen. Tuon takia tulit tänne.
-Mitä siitä? Hän pitää sinua jo varkaana. -Otan vain kuvia. Laita rahat pois.
Sitten en hyödy tästä mitenkään.
Ei perintöä, ei käteistä, ei mitään.
-Mitä teet asialle? -Stian.
-Minunkin pitäisi hyötyä tästä jotenkin. -Minä maksan sinulle.
-Liian tylsää. -Lopeta.
-Vaivaako tämä sinua?
Relaa. Pilailen vain.
-Käskin lopettaa. -En mahda itselleni mitään. Katso.
Haen ne joskus toiste.
Mitä sinä teet?
Kaikki täällä on minun. Myös sinä.
Lopeta!
Minne sinä menet?
Haluat tätä.
Katso minua.
Helvetti!
Saatanan...
Haista paska.
Senkin hullu...
Helvetin ämmä.
Katso minua.
-Näkyykö mitään? -Ei.
Haloo?
Torstein.
Voi taivas.
Cecilia tässä. Jätä viesti.
Hei, Hunter tässä.
Mokasin kaiken. Minun pitää puhua kanssasi.
Soita, jooko?
Hei, tässä on Raylan White. En pääse nyt puhelimeen.
Jätä viesti, niin soitan mahdollisimman pian.
Hei, isä.
Teki vain mieli soittaa. Nukut varmaan vielä.
En ole Georgetownissa.
Olen Norjassa.
Tämä tuli varmaan ihan puskista.
Äiti kertoi minulle totuuden. Hän kertoi, miten löysit minut, ja...
Anteeksi, että valehtelin.
Ajattelin, että se on okei, koska tekin valehtelitte minulle, mutta ei se ole.
Minä vain... Olen ihan sekaisin.
En tiedä, kuka olen.
Nyt olen tehnyt jotain tosi tyhmää-
- ja haluan vain tulla kotiin.
Tunnen pimeyden.
Jotain menneisyydestäni.
Etkö tarkistanut, oliko Stian elossa?
En.
Menin paniikkiin ja häivyin.
Kenelle soitat?
Exälleni. Hän on lääkärinä ensiapupolilla.
Hei, minä täällä. Oletko töissä?
Hyvä. Tarvitsen palveluksen.
Voitko tarkistaa, onko sinne tuotu Stian Norheimia-
-aikaisintaan eilen illalla?
Okei.
Hyvä.
Tosi hyvä. Ei, en tunne häntä henkilökohtaisesti.
Kusipää, joka sai ansionsa mukaan.
Okei. Kiitos paljon. Nähdään. Hei.
-Onko Stian elossa? -On. Hän toipuu kyllä.
Hänellä on aivotärähdys, ja aiheutit pienen kallonmurtuman.
Hän pääsi silti helpolla.
-Voitko kääntää tämän? -Löysit sen.
Hyppää viimeisiin viikkoihin.
Onko jokin hullusti?
Tämä ei ole äitisi päiväkirja. Olen pahoillani, mutta...
Kirjoittaja mainitsee hänet.
"Anna istuu ulkona."
Olen pahoillani.
Käyn tuolla.
- Onko kaikki hyvin? -Joo.
Ikävää, että et saanut haluamiasi vastauksia.
Ei sillä ole väliä. Minulle riitti.
Lähdetkö kotiin?
Huomisella lennolla.
Häivyn, ennen kuin Norheimit tai jotkut muut löytävät minut.
Ehkä niin on parasta.
Yksi asia vain.
Oletko harkinnut totuuden kertomista Kristianille?
En tiedä, mitä sanoa. Tai siis...
Olet elossa. Olet valtavan kaunis.
Entä Anna?
En olisi saanut luulla, että hän satutti sinua.
Siksihän sinä tapoit hänet.
-En tappanut. -Älä valehtele.
Sinä uhkailit häntä. Rikospaikalta löytyi sinun ajokorttisi.
En pysty selittämään sitä.
Mitä uskot tapahtuneen?
-Kun puhun siitä, minua pidetään hulluna. -Kokeile.
Uskon, että se johtui hänen kotipaikastaan. Siinä on jotain pahaa.
-Millaista pahaa? -En tiedä.
Anna ei koskaan puhunut siitä. Tai sitten en kuunnellut.
Menin sinne etsimään päiväkirjaa mutta en löytänyt sitä.
-Eihän se satu olemaan sinulla? -Kävitkö siellä? Tapahtuiko mitään?
Päiväkirja. Oletko lukenut sen? Monet poikaystävät tekevät niin.
-Miksi päiväkirja kiinnostaa sinua? -Haluan tietää, miksi äiti hylkäsi minut.
Mikä minussa oli niin pahaa?
Sanoit, ettei hän halunnut minua. Mitä hän tarkalleen sanoi?
Jos lähden nyt, et näe minua enää ikinä.
Olet minulle totuuden velkaa.
Anna ei halunnut sinua, koska olit tyttö.
-Tämä oli tässä. -Liv.
-Lähden kyllä. -Ei. Liv.
L-I-V.
Se on sinun nimesi.
Anna nimesi sinut kadonneen serkkunsa mukaan.
Minä rakastin äitiäsi. Vannon, etten tappanut häntä.
Tiedän sen.
Nyt.
-Minne sinä menet? -Takaisin Norheimien tilalle.
Haluan tietää, miten äiti kuoli.
Älä mene sinne. Niihin ihmisiin ei voi luottaa. Jokin on vialla. Liv!
Päästä irti.
Mene pois.
Äiti?
Minä tässä. Hunter.
Olen Liv.
Tunnistatko tämän?
Sain sen...
Liv antoi sen minulle.
Ja minä annoin sen... Se olet sinä.
Minä se olen.
Ei, ei, ei.
Sinun pitää mennä. Äkkiä, Liv. Mene.
Missä hän on?
-Missä avain on? -En tiedä.
Meidän pitää lähteä.
Meidän pitää mennä.
Liv.
Ei, ei.
Älä, Torstein. On liian myöhäistä.
Saatana on turmellut Livin sielun.
Häntä ei voi enää pelastaa, mutta Anna voidaan.
Olen pahoillani, että sinulle kävi niin.
ISÄ
Tiedän, kuka olet.
Minun olisi pitänyt nähdä se heti.
Räpyttelit isoja, ruskeita silmiäsi-
-ja kekkaloit ympäriinsä kuin portto.
Apua!
Kukaan ei kuule.
Apua!
-Älä koske minuun. -Koske?
Karista likaiset ajatukset päästäsi. Tässä ei ole kyse siitä.
Jos haluaa turmella miehen-
-se onnistuu parhaiten naisen muodossa.
Se ei päde vain meidän perheeseemme. Joka paikassa näen...
Näen saman irstaan syntisyyden.
Käärme kirosi tämän maailman himokkuudella ja irstailulla.
Kristittynä miehenä en voi sietää sitä.
Sinä et ole kristitty.
Olet pelkkä murhaaja.
Ei, Hunter.
Minä...
Puhdistan sinut pahasta, kuten tein äidillesikin.
Vaikka se veisi kuinka kauan, minä puhdistan sinut.
Luota minuun.
Ei se onnistu.
Olen yrittänyt monta kertaa.
Ja perkele, heidän villitsijänsä, heitetään tuli- ja tulikivijärveen-
-jossa myös peto ja väärä profeetta ovat.
Ja heitä vaivataan...
Älä.
...yöt päivät, aina ja iankaikkisesti.
-Tämä on puhdistava tuli. -Älä tee sitä.
Ota se vastaan.
Mene pois, Saatana. Olen Jumalan lapsi.
Piru sinut periköön.
Liv.
Anna.
Anteeksi.
Älä ole pahoillasi. Älä ole.
Kristian, et voinut tietää.
Lähtekää.
Meidän pitää mennä.
Meidän pitää mennä nyt.
Tule, äiti.
Mitä nyt?
Ei mitään.
Tule.
Äkkiä nyt.
Tule.
-Ei. Mennään. -Jätä minut.
Tule nyt.
Mene.
Haen apua.
-Missä hän on? -Hän juoksi pois.
Helvetin pelkuri.
Haukutko sinä minua pelkuriksi?
Mikä tuo typerä hely on?
Olen todella pahoillani, Liv.
Miksi?
Hylkäsin sinut.
En voinut tuoda sinua tänne.
Odotin metsässä, kunnes se poliisi tuli.
-Minä odotin. -Ymmärrän.
Hän on kolmannessa huoneessa oikealla.
Hei, isä.
Löysit hänet.
Suomennos: Päivi Ahlqvist Iyuno