Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
LÉTÁNÍ PRO ZAČÁTEČNÍKY
Jestli vás děsí hučení motoru,
- pomůže poslouchat hudbu. - Coco, já to nezvládnu.
- Nebo prostě pevně sevřít zadek. - Zlatíčko, vedeš si skvěle!
Uklidněte se, prosím, vraťte se na místo.
Tohle byl pěkný příklad falešného poplachu v Alfonsově mozku.
Logické funkce ovládne část mozku zvaná amygdala.
Ta reaguje na nebezpečí produkcí stresových hormonů,
které nás nutí utéct.
Říkáme tomu reakce "boj nebo útěk".
Jestli můžu něco dodat, Esther, je vědecky dokázané,
že při vzpomínkách na příjemné prožitky
produkujeme oxytocin, hormon lásky,
který je opakem kortizolu a adrenalinu, stresových hormonů.
Ano, to je pravda, Charlesi.
U mužů se oxytocin uvolňuje při orgasmu,
u žen při předehře.
- Ano. Takže... - Když se naladíte na vzpomínku
na nějakou vášnivou chvilku...
Ano. Díky, Charlesi, to bylo kreativní.
Takže, nějaké otázky?
To bylo velice užitečné, Esther.
Díky. Velice užitečné!
Tohle je důležitý nácvik na zkušební let.
Simulace letu v bezpečném prostředí vám zvýší sebevědomí.
Tak se poplácejte po ramenou, zasloužíte si to.
Pardon, ale víte,
kam přesně poletíme?
To zjistíme až krátce před odletem, záleží na dostupnosti.
Ale bude to krátký let.
Maximálně hodina nebo dvě.
V cíli počkáme pár hodin během údržby letadla
a pak se hned vrátíme.
Podrobnosti vám později sdělí Charles.
Radši bych destinaci znal předem.
Abych se mohl řádně připravit.
Nejde přece o destinaci, jde o let.
Jedna hloupá otázka.
Mám rezervovaný let den po našem zkušebním letu.
To je asi docela... dost odvážné, že?
- Velice. - Co?
Odvážné.
Aha.
Tak jak je v Los Angeles? Sluníčko?
Jo, je nádherně.
Prosluněná Kalifornie.
- To zní úžasně. - Jo, nebe bez mráčku.
- Horko? - Vedro.
V Londýně mrzneme k smrti.
Ne že bych si to mohla užívat. Znáš to, jedna schůzka za druhou.
Hele, zlato, musím končit. Ozvu se zítra, až přistanu v Londýně.
Hned jak přistaneš. Nemůžu se tě dočkat.
- Uvidíme se. Miluju tě. Ahoj. - Miluju tě.
- Vítej zpátky! - Ahoj!
Ráda vás vidím! Pojďte dál.
Ty jsou super, že jo?
No teda! Paráda!
- Zítra si je vezmu do školy. - To je super nápad, ne?
- No jasně, to můžeš. - A na tu dovolenou?
Na Kapverdách na ně asi bude moc horko,
ale můžeš si je vzít na cestu.
Tak jaký byl let?
Ale jo, šlo to.
- Jo? Žádný trable? - Ne.
Víš, Olivie, Sarah se dřív létání bála.
Ale už ten strach překonala. Ta je statečná, že jo?
Já létání miluju. Tak zvláštně mě při něm šimrá v břiše.
- Musíš mít pásmovou nemoc. - Jo, trochu.
Pardon, takže ten vestibul.
Prý jste našli prkna z podlahy viktoriánského kostela?
Ne, starožitná borová prkna z železárny v Sheffieldu.
- Aha. Za dvojnásobnou cenu. - No, já myslím...
Pardon, zvednete to, Leone? Já nemám čas.
Provedení takové stavby musí reprezentovat trend udržitelnosti,
i když je cena vyšší.
Jistě, ale budou to kanceláře, ne minipivovar v Dalstonu.
- Sarah? - Nemám čas.
- Je to naléhavé. - Tak dobře, kdo je to?
Nějaký Charles z firmy Létání bez obav.
Ohledně odložení vašeho zkušebního letu.
Aha, dobře. Díky.
- Haló? - Sarah,
tady Charles z Létání bez obav.
Bohužel musíme váš zkušební let z technických důvodů o den odložit.
Moc se omlouváme za případné obtíže.
- Promiň, že jdu pozdě! - To nic.
Vést stavbu je jako hlídat pytel blech.
Nic se neděje.
- Promiň. - Hlavně že už jsi tady.
Tome, ještě jedna věc. Vypadá to, že s vámi nebudu moct letět.
Cože?
Proč?
Prostě přiletím později večer.
To nechápu. Je všechno v pohodě? Jsi v pohodě?
Jo, promiň, já jen...
Dneska jsem se ještě vůbec nenapila vody.
Sarah, řekni mi, o co jde.
Co se děje?
Jak to myslíš?
Prostě toho máme v práci moc.
Musíme řešit udržitelnost...
Udržitelnost? Hele, Sarah, musíme odjet všichni společně.
Plánujeme to už týdny.
To radši přesunu let pro nás všechny.
Ne, prosím. To nedělej. Držte se plánu.
Byl problém tu dovolenou vůbec naplánovat.
Skoro mám pocit, že se ti tam nechce.
Jasně že chce. Vážně. Nejvíc na světě.
Bude to paráda, jenom dorazím později.
Budete po večeři, přijdu za tebou do postele. Bude to fajn.
- Tak jo. - Fajn?
- Dobře. - Super.
- Ahoj! Liz, to je Sarah. Sarah, Liz. - Dobrý den.
- Moc mě těší. - Mě taky.
Olivia mi o vás vyprávěla.
Doufám, že jen v dobrém.
No to víte, znáte děti.
- A jak se vám vede? - Jde to.
Vy jste... stavařka, že?
V podstatě. Já říkám developerka, ale to je totéž.
Promiňte. Mně připadají všechny budovy stejné.
Vyznám se spíš v lidech.
Rozhodně jsem byla zvědavá na ženu,
která nedávno vstoupila do života mojí dcery.
Tak nedávno už to snad není.
Možná si neuvědomujete,
jak může být dovolená s dětmi náročná.
Vlastně to vůbec není dovolená, spíš spousta práce.
Vrátíte se vyčerpanější než před odjezdem. Takže...
Není to moc sexy!
Fajn. Díky za radu.
A let zvládnete, myslíte?
Tom se zmínil, že s tím máte trable.
Ne, to vůbec. Budu v pohodě. Díky.
Chtěli jsme probrat tu praktickou stránku.
Jasně, takže... O nic nejde.
Chtěla bych s Olivií hodinu denně na FaceTime.
Hodinu? Každý den?
To je trochu přehnané.
No, je to moje dcera, takže...
Moje zlatíčko. Chtěla v nich i spát.
Nádhera! Nemůžu se dočkat,
až tě zítra večer uvidím. Moc tě miluju.
Dobrý den.
Kde je Esther?
Nevím.
Něco je špatně.
Zdravím! Omlouvám se, vlak měl zpoždění.
Kde je Esther?
Něco jí do toho vlezlo.
Bohužel s námi nepoletí, vaším vedoucím kurzu budu já.
Ale vzkazuje vám, že je na vás všechny moc pyšná.
- Co přesně se jí stalo? - To je osobní.
- Někdo umřel? - To vám nemůžu říct.
- Určitě se stalo něco hrozného. - Někdo umřel, že jo?
Chápu, že vás její nepřítomnost netěší.
Ale rezervoval jsem nám let na Island.
- Island? - Exotické, ne?
- To je tříhodinový let! - Dvě a půl.
Přes otevřený oceán! Na hroudu ztuhlé lávy v Severním Atlantiku!
- Panebože! - Davide, vraťte se!
Leťte bez obav!
Davide, no tak!
Takže... pojďte za mnou.
No tak, pojďte!
- Alfonsi, mám kruhy pod očima! - To nevadí, já je vyretušuju.
- No tak, vyfoť mě znovu! - Ale zlatíčko, mám...
... nervy v kýblu!
Miláčku, když budeme dál označovat Moët, všimnou si mě.
- Vysněná spolupráce! - Nemůžeme se soustředit na mě?
- Pro jednou! - Jednu fotku. Jednu.
Tak dobře.
- Pojď blíž. - Takhle zblízka nemůžu zaostřit.
- Zpoždění. Čekáme na odlet. - Ještě jednu!
Dámy a pánové, opakujeme výzvu k nástupu pro cestující letu EY7742.
Dostavte se prosím okamžitě k bráně 157.
Brána 157. Poslední výzva!
Panebože, letadla téhle společnosti jsou v podstatě vraky!
Počkat, ještě něco.
Nedávný případ!
Letadlo muselo nouzově přistát
kvůli prasklému oknu v pilotní kabině.
Bože, vždyť to ty piloty mohlo vcucnout jako nudle!
- Dýchejte zhluboka. - Do pr...!
Dýchejte zhluboka, Edwarde.
Vaše amygdala se snaží ovládnout váš rozum.
Nedovolte jí to.
Převezměte kontrolu.
Je to ještě horší. Počkejte.
Řekněte mi něco o svém literárním turné.
- Je to literární konference. - Aha, konference. Určitě se těšíte.
Netěším, samozřejmě!
Let do Argentiny trvá 14 a půl hodiny.
Vy jste spisovatel, Edwarde?
Píšu romány.
Občas vyhrávají ceny.
Já knihy prostě miluju!
Aha.
Váš strach je studnice moudrosti.
Poděkujte mu za to, co vás naučil,
ale řekněte mu, že už se ho nebojíte.
Zkoumejte své myšlenky, uvažujte o nich.
A redigujte je.
Svou realitu určujete sám.
To byla skvělá myšlenka, Charlesi.
To mělo nějakou myšlenku?
Jsi protivnej z hladu.
Musíš si naplnit bříško, zlatíčko. Na palubě nebude výběr...
Tak tohle nedám.
Sarah?
Já... Ne, promiňte.
Počkejte tady, ano? Počkejte tady!
Sarah, vraťte se! Počkejte!
- Pardon. Promiňte. - Pardon. Promiňte.
Sarah.
Sarah, prosím, uklidněte se.
A co si sakra myslíte, že dělám?
- Dobře, fajn. - Moc se omlouvám.
Zavřete oči. Dýchejte. Uvolněte se.
Musíme vás zbavit negativních myšlenek.
Zvládnete to? Fajn. Máte přítele?
Jo.
Myslete na vaši poslední společnou noc.
- Cože? - Jak jste se spolu naposled milovali.
Udržte tu myšlenku.
V pozadí hraje hudba.
Vášnivé R&B.
- R&B? - Ano, Boyz II Men.
- Z devadesátek? - Dobře, žádná hudba.
Cítíte jeho dech...
- To nebude... Charlesi, to není... - Ne, ne, ne!
- Nechte toho! - Prokazatelně to funguje!
Můžu vás obejmout.
20 až 30 sekund objímání uvolní oxytocin.
To stačí, Charlesi, prosím.
- Tome! - Myslete na něco příjemného.
Ale ne! Ne! Tome, Tome!
Není to, jak to vypadá! Vysvětlím ti to!
Dobrý den, my jsme z Létání bez obav.
Jistě, tudy, prosím.
No tak, zvedni to!
Tady Tom. Prosím, zanechte vzkaz.
Panebože!
Necítíte někdo kouř?
- Cože? - Nesmrdí to tu divně?
- Ne. - Když už všichni sedíme,
chci vám připomenout, že největší nebezpečí už je za námi:
cesta autem na letiště.
Podle statistik je pravděpodobnost úmrtí při autonehodě zhruba 1:5 000,
při letecké nehodě jen 1:12 000 000.
To bych na vašem místě radši neříkala.
Nějaká pravděpodobnost tam přesto je.
Ale je naprosto minimální!
Řekněte mi, Edwarde: kupujete si někdy losy?
- Ne, to rozhodně ne. - A proč ne?
Je to pitomost! Daň ze zoufalství a blbosti.
- Nikdy nevyhrajete ani prd. - Přesně.
Ale podle statistik je výhra pravděpodobnější než letecká...
komplikace.
Používáte statistiku jako opilec lampu.
- Co prosím? - Jako oporu, ne k osvětlení.
Sakra, tady je zima!
Krásné tetování!
Sloužil jste v armádě?
- Já jsem v loterii vyhrál. - Vážně. 50 000 liber.
Založil si za ně firmu kolem té svojí aplikace.
- Cože jste udělal? - Investoval jsem výhru do start-upu.
Vidíte?
Stačí, když motor letadla
vcucne ptáčka,
a všichni tady umřeme.
Jaká je pravděpodobnost, že se to stane?
Ve výjimečném případě poklesu tlaku
v kabině se z přihrádek nad sedadly spustí kyslíkové masky.
Pokud k tomu dojde,
neprodleně si přitáhněte nejbližší masku
a nasaďte si ji na ústa a nos. Takto.
Panebože.
Do prdele.
Tak to docela šlo, ne?
Zlatíčko, jsem na tebe tak pyšná!
Hele, zešedivěl ti vous.
Všichni jste hrozně stateční.
Cítím z vás tu energii, je to inspirující.
- No, vy si taky vedete dobře. - Já?
Já se létání nebojím. Miluju ho.
Milujete? Tak co tady sakra děláte?
To Alfons. Tolik se bál,
že se odmítl do kurzu zapsat, pokud nepůjdu s ním.
- Coco, zbláznila ses? - Alfonsi, nemáš se za co stydět.
My prostě vážně musíme cestovat. Kvůli mému kanálu.
- Kanálu? - Jsem influencerka. Je to moje práce.
S Alfonsem budujeme mou značku.
V podstatě vyvěšuju fotky svého zadku
všude na světě a dostávám za to zaplaceno. Hodně.
Cestování je lukrativní.
I tohle jsme dostali zadarmo.
Stačí, že dávám příspěvky na Instagram.
Mrzí mě, že se cítíte tak hrozně.
Jo, rozhodně už mi bylo líp.
A to mám na odpoledne rezervovaný další let.
- Kam jsem dala rozum? - No výborně!
- Vážně? - No a kam poletíte?
- Na Kapverdy. - Pracovně?
- Pro radost. Doufám. - Aha.
První dovolená s přítelem a jeho dcerou.
Panebože, co to sakra bylo?
Slyšel jsi, Alfonsi? Ona jede na Kapverdy.
Tam je prý krásně.
To by byly boží fotky!
Alfons si zničehonic vypěstoval hrůzu z létání.
Každá cesta je noční můra.
Ale má skvělé oko, dělá perfektní fotky.
Je to poklad!
- Můžu vám nabídnout něco k pití? - Ne, díky.
Dvojitou vodku s ledem, prosím.
Ne, zlatíčko!
V tomhle kurzu jde o to, že nesmíš spoléhat na alkohol.
Já se bojím!
- Ale zlatíčko, říkal jsi, že nebudeš! - Já vím.
Počkejte!
Konzumace alkoholu je během kurzu zcela zakázaná.
Esther vám přece jasně řekla, co se smí a nesmí.
Esther tu není a já se strachy poseru.
- Chápu, ale musím vás požádat... - Dejte sem tu zatracenou...
- Pitím to jenom zhoršíte! - Zlatíčko, má pravdu.
Ona má půl milionu sledujících. To na váš kurz přitáhne spoustu lidí.
Takže když chci drink, dám si drink!
Zlatíčko, nesnáším, když na lidi křičíš!
Jak to jde, Edwarde?
Vlastně je mi skvěle.
Rozhodně jsem našel místo, kde se nebojím.
Výborně!
Bravo, Charlesi. Bravo.
Díky.
- Promiňte? - Ano?
Promiňte, že vás ruším.
Zrovna jsem si na letišti koupil nové vydání Albatrosa.
Skutečná klasika!
Viděl jsem vás ve frontě.
Taková náhoda!
- Mohl byste se mi podepsat? - Ale jistě, rád.
Promiňte, pane, tohle je business class.
Ano, já vím. Jen si nechám podepsat knihu, pak se hned vrátím.
- Žádný problém. - Prosím, chlapče.
- Děkuju. - Rádo se stalo.
Edwarde, vy jste slavný!
A je to venku.
Jak už jsem říkal,
náš kurz nabízí vzácnou příležitost navštívit pilotní kabinu.
Teď jsem si tady zrovna udělal pohodlí,
takže to odmítnu, jestli vám to nevadí.
No, já bych to docela uvítala.
Většinou se nám to osvědčilo.
Strach vychází z toho, že let neovládáme,
takže nás může uklidnit setkání s těmi, kdo ho ovládají.
Jejda. Teď to trochu drncalo.
Dobrý den, my jsme z Létání bez obav.
Máme domluvenou návštěvu pilotní kabiny.
Jistě.
Mám tu dva lidi z Létání bez obav...
Aha.
Teď se prý musíte připoutat. Čeká nás mírná turbulence.
Turbulence?
Posaďte se a zkuste to zase za chvilku.
- Nemáte se čeho bát. - Jsou jen extra opatrní.
To nevypadá dobře!
- Proč mi tohle děláš? - Cože? To neříkej.
Je to tvoje vina!
Připoutejte se!
- Hashtag "nádhera". Hashtag "bikiny". - Sklapni.
Hashtag "jsmevhajzlu"! Hashtag "havárie"!
Jsem tady. Jsme spolu. Zvládneme to.
- A co já? Koho zajímá, co chci já? - Alfonsi!
Koho zajímá, kdo jsem? Nikdo mě nikdy nepochválí.
A víš proč? Protože retušování je neviditelná práce.
Mám toho dost! Už mě ta neviditelnost nebaví!
- Ale tohle je náš sen, zlatíčko. - Ne, je to tvůj sen.
Sklapněte, sakra, neřešte tady kraviny!
Já ho jenom fotím.
Proboha, hrozně se omlouvám!
- Dobrý? - Ne, nechte to.
On je mrtvej! Edward umřel!
Edwarde! Edwarde!
Slyšíte mě? Zastavte letadlo! Potřebujeme doktora!
Cpal do sebe prášky. Viděl jsem to celou cestu.
Pomozte mu!
- Edwarde, co je to? Co to berete? - Vy se bojíte, že jo?
Mysleli jsme, že jste mrtvý.
Držte se! Držte se!
Umřeme tady!
Panebože! Do prdele!
Páni.
Páni...
Ach bože!
Dámy a pánové, tady kapitán.
Očekáváme přistání za 30 minut. 30 minut.
Předpověď počasí z letiště Keflavík hlásí chladno,
minus 7 stupňů, západní vítr.
Las Malvinas.
Dobrý den. Děkuju vám.
Za co?
Prostě děkuju. Děkuju! Hrozně moc.
Tak fajn.
- To asi nebyl náš pilot. - Cože?
Zdravím vás, krásní lidé.
Zdravím vás, krásné bytosti.
Víte, jak zbožňuju cestování,
ale teď jsem přežila nejděsivější let v životě.
Koukněte, jak ze mě teče pot.
Doslova jsem se podívala do očí smrti.
A víte co? Nikdy jsem se necítila tak naživu.
Bože, lidi!
Jsem na Islandu a žiju!
Život je nádhera! Pozdravte, Letci bez obav!
Na život!
Takže, zavřete oči.
Hluboký nádech nosem...
- No to snad... - A pomalu se uvolníme.
Zmetci!
S touhle společností už nepoletím. Idioti! Málem nás zabili!
Dýcháme zhluboka.
Cítíme, jak napětí vyprchává.
Jste v klidu.
Jste v pohodě.
Máte vše pod kontrolou.
- Co je? - Moc mě to mrzí.
Je to moje vina.
- Aha. Proboha, to je odporné! - Počkejte, to se vyřeší.
Co? Tohle je... Sakra!
Tady, zlato.
Soustřeďme se na dýchání.
Nádech, čtyři...
Výdech, čtyři...
Nádech, tři...
Výdech, tři...
- Trhněte si! - Nádech, dvě...
Tak jo...
Sakra!
Co to...
Proboha. Sak...
Tak fajn.
Tady Tom. Po zaznění tónu zanechte vzkaz.
Ahoj, lásko.
Ozvi se co nejdřív.
To na letišti nebylo tak, jak si myslíš.
Vlastně jsem v hrozné situaci.
Do háje!
Do hajzlu!
Tome, prosím, ozvi se co nejdřív. Prosím. Miluju tě.
Ne, to ne!
Do prdele!
To ne!
Tři hodiny!
To znamená, že se něco pokazilo.
Musíme si najít jiný let.
Nebuďme zbrklí.
A vraťte mi moje léky. Prosím.
Okamžitě!
Večer musím stihnout velice důležitý let z Londýna. Nesmím ho zmeškat.
Dá se to nějak zařídit? Třeba letět jiným spojem?
- To nevím. - A nemůžete to dojít zjistit, prosím?
Ne. Ne. Tohle je náš let.
Máme instrukce, že se vrátíme s nimi.
- To jsou podmínky kurzu. - No ale tohle je mimořádná situace...
Ještě dneska letět? To nemyslíte vážně!
Ale myslím!
Ano, myslím. Sakra.
- V tom tričku vypadáte báječně. - Díky.
Přece nám to musejí aspoň vysvětlit.
Loď. Určitě se odsud dá odplout lodí.
- Já lodí nejedu. - Ne? Ale já možná jo.
- Tak si posluž. - Jo, možná jo.
Všichni tu počkejte. Hned jsem zpátky.
Já jsem Charles. Vedu skupinu z kurzu překonání obav z létání.
Můžete mi prosím říct něco bližšího k letu do Londýna ve 14:10?
Je zpožděný.
Aha.
Zdá se, že ho budeme muset odložit ještě víc.
Jak to?
Letadlo má závadu.
Sledujte tabule.
Jakou závadu?
Zřejmě částečnou poruchu jednoho motoru.
Částečnou poruchu?
- Co to znamená? - Netuším.
Prostě sledujte tabule.
Ano?
Prosím, pozor. Cestující...
- Náš let má zpoždění devět hodin. - Devět hodin?
Ano.
540 minut.
Je to pravda? Zpoždění devět hodin?
Ano, je to pravda. Ale nemějte obavy.
V Londýně je jen trochu mlha.
Takže... všechny lety jsou do večera odložené.
Mlha? Já spíš myslím, že tady někdo mlží.
- Něco před námi skrývají! To je ono. - Ne, vážně, tohle je úplně normální.
Nemrač se, jsem tu kvůli tobě, slabochu.
Cože?
Já jsem tu kvůli tobě!
Alfonsi, změna nemůže proběhnout,
pokud nepřijmeme plnou odpovědnost.
- Proboha, musím se odsud dostat! - Sarah, opouštět letiště je zakázáno!
Při zpoždění 9 hodin dostaneme hotel, ne?
Ne.
Ale jo! Přečtěte si ta malá písmenka!
Zeptám se u přepážky.
Alfonsi! Alfonsi!
Takže, zeptal jsem se u přepážky
a zařídili nám tady poblíž wellness hotel.
To je ideální místo, kde se můžeme uklidnit a připravit na večer.
- Super. - Svezeme se taxíkem.
Co děláte? Nastupte si!
Pardon, Edwarde, to nesmíte.
- Co nesmím? - Řekli mi, že máme jet taxíkem.
- Na taxík kašleme. Nastupte si! - Do tamtoho se vejdeme všichni.
To je super auto, Edwarde.
Kašlu na to, jestli je super.
Je britské a odpovídá terénu. Nastupte si!
Alfonsi! On se před chvílí zdrogoval do bezvědomí!
Přesně tak. Kvůli bezpečnosti a pojištění musíme...
Malvinas!
Co se děje?
Co? Nic.
Las Malvinas...
Vracejí se mi vzpomínky. Byl tam podobný terén.
Promiňte, Edwarde, co je Las Malvinas?
To jsou Falklandy.
Vy jste bojoval na Falklandách, Edwarde?
Vážně nemám radši řídit já?
- Ne. - Tak dobře.
Co se to tam děje?
Proboha!
Viděli jste to? To byl ten taxík, kterým jste chtěli jet.
- To nebyl on. - Byl. Určitě.
Ano.
Přiznejme si, že díky mně nikdo z vás neleží ve sněhu ani nebojuje o život
v nějaké zapadlé cizí nemocnici.
Ne, řekněte jim, ať to odloží.
Můj let má 9 hodin zpoždění, takže v Londýně nebudu.
Kdepak, je to znamení!
Ano.
Hory mě volají.
Ano.
Zůstanu tady pár dní navíc a možná poletím vrtulníkem lyžovat.
Jo, dobře.
Rovnou mi zamluvte ten let do San Franciska, jo?
Fajn, díky. Nashle.
Promiňte, měl jste letět do Londýna?
- Ano. - Víte, proč ten let odložili?
Prý měli cestou sem technickou závadu.
Čekají na doručení náhradního dílu.
- Náhradního dílu? - Letadlo je rozbité?
Tak mi to řekli.
- Vy jste nám lhal! - To bylo...
Vede nás idiot a ještě k tomu lhář!
Takové informace jsem dostal. Poslal jsem dál, co mi řekli.
- Děláte tohle poprvé, že jo? - No, já...
Nikdy vám nesvěřili vlastní skupinu, že?
Teď vlastně musím...
Dobrý den, jsem z Létání bez obav. Tady mám... studenty.
Tady Tom. Po zaznění tónu zanechte vzkaz.
Co to děláš?
Ty znáš toho chlapa z vestibulu?
- Cože? - Ten chlap z vestibulu.
To byl Dries de Vries.
Významný investor v oblasti technologií.
Sakra, byl to on!
Do háje, měl jsem ho oslovit, zmínit svoji aplikaci. Možná by...
Můžeme se prosím soustředit na práci?
Nemohla bys mi ho vykouřit?
Proboha, Alfonsi, já musím tvořit obsah!
Můžeš se pro jednou soustředit? Sakra, Alfonsi, nech toho!
- Prosím? - Alfonsi, do prdele, přestaň!
- Ne, ne, ne! - To není vtipný.
Do háje!
- Ano? - Přijďte do pokoje 334. Hned.
- Proč? - Máme krizi.
Musíme vymyslet strategii.
Pojďte!
Takže ta... vaše přítelkyně nepřijde?
Nevím.
Tomu takzvanému vedoucímu kurzu se nedá věřit.
Je to zelenáč, lže a je úplně mimo.
Poslechnout ho a nastoupit na večerní let
by byla sebevražda.
To letadlo je vrak
a předpověď turbulencí nemůže být horší.
Vidíte ty fialové víry?
Silné turbulence!
Víte, že moje prozíravost už nás zachránila
před hroznou autonehodou.
To nevíme jistě.
No dobře, ale netvrďte,
že jste neviděli Charlesův vyděšený pohled.
Při prvních potížích se málem podělal strachy.
- Jste v pořádku? - Blízkost smrti už jsem zažil.
Teď cítím, jak mi dýchá za krk.
Takže to vezmeme do vlastních rukou.
Večerní lety zrušíme a ráno si najdeme jiného dopravce. Dobře?
- Očekávám vaši spolupráci, ano? - Dobře, tak jo.
A co vaše spolupráce? Co?
Co s ním je?
Očekávám vaši spolupráci,
ano?
- Já pojedu lodí. - Cože?
- Pojedu lodí. - Lodí? To je nesmysl!
- Ale, dobrý den. - Dobré odpoledne.
Musím říct, že to je úžasný hotel.
Určitě ho svým sledujícím doporučím.
Pilates?
Co prosím?
- Aspoň pětkrát týdně, ne? - Já? Ne.
- Cože? Vy necvičíte? - Většinou jo, ale teď jsem líná.
Mám dojem, že vás odněkud znám. Jste herečka? V čem jsem vás viděl?
To nevím.
- Já se zase věnuju horolezectví. - Vážně?
Lezení miluju.
A thajský box, ten mě udržuje v rovnováze.
Ten jsem vždycky chtěla zkusit.
To musíte. Skvělý sport, úžasný zážitek.
Zrovna tohle protažení je v thajském boxu zásadní.
Vážně?
Můžu?
Jistě.
Dobře. A výdech.
To je ono.
To je báječné.
Zkusíme hlouběji. Jde to?
- To je ono. - Ano!
Ještě kousek. Jo!
- To je ono. Vydržte. - Ach, to je naprosto...
Do háje...
- Dobrý večer. - Dobrý.
Co si dáte?
Alkohol.
Třeba Northern Comfort? Naši specialitu?
Koktejly nepiju.
- Co prosím? - Ale tak jo.
- Výborně. - Fajn.
A sakra.
- Ale, zdravím. Jak se vede? - Jde to, díky.
- Děkuju. - Prosím...
A něco pro vás?
Tohle vypadá dobře. Dám si to co dáma.
Dobrá volba.
- Prosím. - Díky.
Ta píše! Že jo?
To jo.
- Můžu? - Ale jo, prosím.
Jste tu na dovolené?
Mezipřistání.
Takže jen zabíjíte čas?
Spíš čas zabíjí mě.
To zní, jako že potřebujete rozveselit.
To se snadno říká.
Můžu vás... zase obejmout.
- Za to se moc omlouvám. - Mě to pobavilo.
Panebože! Vy...
Co... To myslíte vážně? To snad...
Víte co? Prokážu vám službu.
Tak, hotovo.
No teda, vy se v tom vážně vyžíváte!
A kdopak je tohle? Nádhera!
Vypadala jste,
jako že se chcete bavit.
Bavit?
- Co? Jo, aha. - Přesně.
No jo.
- Haló? - Tak teď mě poslouchejte.
- Kdo je tam? - No tak, to přece víte.
Edwarde! Zdravím.
Večer nikam neletíme. A basta.
Budou turbulence a ten dopravce je šmejd.
Poletíme ráno s jiným dopravcem.
No, víte, jako vedoucí kurzu si myslím,
že bude lepší řídit se firemními předpisy
a nastoupit na večerní let.
Nechcete vědět, jaké to je, když lidi pod vaším velením umírají.
To je...
určitě pravda.
Ale... možná si to neuvědomujete, ale znělo to maličko výhrůžně.
Edwarde?
Sarah, musím se vám omluvit.
Jo, to musíte! Zjevně jste úplně mimo.
Zklamal jste důvěru tří lidí, co mají extrémní hrůzu z létání.
Já vím, já vím, bylo to nezodpovědné. Musím přiznat, že netuším, co dělám.
No tak, sklapněte! Proboha! Vzchopte se!
Musíte mi pomoct se odsud dnes dostat.
Jistě. Od toho tady jsem.
Sejdeme se ve vestibulu přesně v osm.
Přesně v osm.
Bez ohledu na ostatní letíme dnes. Jasné?
Jasné. Vestibul, přesně v osm.
Charlesi, buďte tak hodný
a pojďte mi pomoct.
Prosím!
- Tak jo. - Edwarde?
Edwarde?
Co to... Sakra!
Co se to děje? Panebože!
Jen klid. Ne, ne, jen klid.
Jen vás znehybním, neublížím vám, ano?
- Edwarde, prosím! To není nutné! - Jen klid.
Prosím! Udělal jsem chyby, ale snažím se.
Vteřinku... Tak. To je ono.
Hotovo, Charlesi.
Je vám dobře? Nic vás nebolí? Výborně.
Ne! Edwarde!
Edwarde!
Prosím! Sakra!
Chcete sedadlo u okna, nebo do uličky?
Vždycky říkám, že svět je čisté plátno
a člověk ho musí sám zaplnit barvami.
Já asi ještě hledám správný štětec.
Ano, je to proces.
Co ty tady?
To je tvůj kamarád?
- Ahoj, chlape. - Ahoj.
- Dries. - Já jsem Alfons.
- Přidej se k nám. - Díky.
Dries prodal svůj start-up Googlu
a teď tři roky nesmí pracovat. To je něco!
Jo, já vím. Jsem tvůj velký fanda.
Paráda, díky!
- Děláš v technické branži? - Vytvořil aplikaci.
- Aplikaci? - Jo.
Super, to zní zajímavě!
Dáš si drink?
- To nemůže. Za chvíli letíme. - Ne, vlastně bych si drink dal.
- Jo? - Jo.
Promiňte, dáme si ještě jeden drink, prosím.
Díky, brácho.
Takže kam letíte?
- Já nikam neletím. - Aha, vážně?
Pojedu lodí.
- To snad ne. - Ale jo.
Chudáček Alfons se bojí létání.
Coco!
To znám, brácho.
Zažil jsem to.
Stačilo mi letadlo vidět a už jsem měl záchvat.
Ale teď? Poletím vrtulníkem do hor lyžovat. Každý týden létám po světě.
Jako orel, brácho. Jsem volný jako pták.
- Jak to děláš? - No... prozradím ti tajemství, jo?
Díky.
Našel jsem na ráno letenky u spolehlivého dopravce.
Potřebuju vaše číslo pasu.
Dobře.
- Kde je Charles? - O toho jsem se postaral. Takže?
- Jak to myslíte, postaral? - Pochopil, že je nadbytečný.
O nic nejde.
Půjčte mi pas, ať můžu koupit letenky.
- Edwarde, prosím! - Sarah, neblázněte, sakra!
- Nechte mě být! - Dejte mi ten pas! Sarah!
Na letiště, prosím.
- Máte kufr? - Ne.
- Sarah! - Jeďte! Jeďte!
- Snažím se vás chránit! - Jste řidič, tak jeďte!
Snažím se vás chránit!
- Tohle je sebevražda! - Vy ho znáte?
Pomozte mi. Odvezte mě na letiště.
- Tak jo. - Prosím.
- Co to děláte? - Měl jsem dlouhou směnu.
Prosím, soustřeďte se na cestu. Podmínky nejsou příznivé, ne?
Teď?
Když jsem byl kluk, bývaly zimy mnohem horší.
Tahle silnice třeba bývala každou chvíli zavřená.
Takže tohle nic není, fakt.
Můžete mi z přihrádky podat Monster?
Je tam plechovka, jo?
- Tohle? - Jo.
- Nemám radši...? - Ne, to je dobrý.
Díky.
Nemám...?
Tam je... Tam je...
- Co blbnete? Málem jste nás zabila! - Šílíte? Zachránila jsem nám život!
Já jsem řidič, do hajzlu!
Ruce pryč!
Zavolám na tísňovou linku.
- Ne, to nedělejte. - Proč ne?
Do prdele!
Protože mám moc promile. Ruce pryč!
Vy jste opilý! No to je v hajzlu!
Nejsem, měl jsem jen pár piv. Předpisy jsou děsně přísné.
- Měla bych vás nahlásit na policii. - No to spíš já vás.
Nevadí, když budu tancovat?
Na zdraví, brácho.
Zase jedna taková noc...
- Jsi v pohodě? - Jo.
Mám pro tebe
moc důležitou radu, brácho.
- Jo? - Nech to plavat.
Stejně jsi nikdy nebyl u kormidla.
Ještě něco ti řeknu.
Tvůj život se úžasně změní,
když necháš plavat to, co nemůžeš ovlivnit,
a vyřešíš to, co můžeš.
Přijmi sám sebe.
Měj se rád.
Jestli chceš létat,
odhoď všechno, co tě tíží, brácho.
Roztáhni křídla.
Roztáhni křídla!
Jo!
Jsi nádhernej, kámo.
Jsi nádhernej.
Do háje!
Olivie!
- Sarah. - Jo!
- Kde jsi? - Já vlastně ani nevím.
Co to máš s obličejem?
Měla jsem nehodu, ale nic mi není. Jak se máš?
Proč jsi s náma nejela?
Víš, jak jsem říkala, že nerada létám...
To je tvoje máma?
- Aha! - Ahoj.
- Co to máš s obličejem? - Měla nehodu.
Říkala jsem Olivii, že nesnáším létání
a musela jsem vyhledat pomoc.
Jenže to jsem neudělala.
Jak to? Viděl jsem tě přece na letišti.
A minulý týden jsi letěla do Los Angeles.
Neletěla.
- Cože? - Zůstala jsem doma.
A kde jsi koupila ty boty?
Na internetu. Mrzí mě to.
Hele, zlato, my dospělí si teď musíme promluvit. Půjdeš si kreslit?
- Co mám kreslit? - Nakresli nám letadlo.
To bude paráda.
- Tak běž. - Tak jo.
Proboha, Sarah!
Nejdřív tvrdíš, že budeš v práci, pak na letišti někoho objímáš!
A teď mi říkáš, že jsi nebyla v Los Angeles,
zavřela ses doma a lhala jsi mi.
To byla blbost,
ale snažím se to napravit.
Proto jsem byla na letišti,
chodím na kurz překonání strachu z létání.
Protože to vážně chci napravit, Tome.
- Tak kdo byl ten chlap? - Sakra, to je náš instruktor.
Kde přesně jsi?
Na Islandu, uprostřed ničeho. Já nevím, já...
Promiň.
Co to vyvádíš?
Nepoznávám tě, a abych řekl pravdu, nedůvěřuju ti.
- Tome, prosím... - Teď ne.
Probereme to, až se vrátím.
Prosím, poslouchej mě chvilku. Zvorala jsem to, já vím. Mrzí mě to.
Ale zítra přiletím. Je mi jedno, kolika spoji budu muset letět.
Už mám těch prázdných slibů dost, Sarah.
A sakra.
Zlatíčko?
Jsi nádhernej, brácho.
Kde ho schováváte?
Kde je? Kde ho schováváte?
Vypadněte! Nebo vás srazím!
Proboha! Proboha!
Co jste to udělal?
Jste magor? Vyrazil jste mu dech!
Vy potřebujete odbornou pomoc. Nutně.
Nemůže dýchat!
- Nemůžu dýchat! - Proboha, pomozte mu! Hned!
Zlatíčko! Alfonsi!
Alfonsi!
Zlatíčko!
Řekni něco! No tak, řekni něco!
Do hajzlu!
- Ano? - Tady Sarah.
Aha, zdravím, Sarah.
Nerezervoval jste nám na dnešek let?
Přesně tak.
- A máte ještě ty letenky? - Jistě.
Výborně.
No já nevím, Sarah.
Je to seriózní dopravce, ověřila jsem to.
- Nejde o dopravce, jde o Edwarda. - Ale...
Ne, odložte to. Cestou pít nesmíte.
Nemějte obavy, já s vámi nejedu.
- Co prosím? - Nejedu s vámi.
Letím s Driesem lyžovat.
Je to dobrý nápad?
Když chcete létat, musíte odhodit to, co vás tíží.
Tak jdeme!
Proboha.
Co se děje?
Já...
Nechápu, co se děje.
Asi jsem způsobila nehodu.
Cože?
Dobré ráno, jednotko!
O co jde?
Jsem v maléru.
Tak jo. Vy nastartujte auto, vy pojďte se mnou.
Ne, ne, Sarah, já...
Do háje!
Tohle nezvládnu.
No to sakra zvládnete! Věřte mi a dělejte, co řeknu. Ano?
Takhle sevřete lano nohama.
A pomalu se spustíte. Bez obav!
Dobře.
Panebože! Fajn. Do háje!
Dobře.
Sakra, já se bojím!
Poslouchejte mě, Sarah.
Jednou jsem se na laně spustil z okna íránské ambasády,
která byla v plamenech.
Pak jsem zastřelil teroristu. Do tváře.
Aha.
Tím chci říct, že můžete bojovat, nebo utéct.
Tak bojujte.
Tak dobře, fajn.
Utíkat pak budeme taky, samozřejmě.
Ale to vyřešíme potom. Běžte!
Nastupte!
Co blbnete? Celé to zkazíte.
Už jsem se vám omluvil, ne?
Nakonec mi poděkujete, bylo to pro vaše bezpečí.
Co to sakra vyvádíte? Nastupte!
Tak dobře, dobře.
Tohle už se nesmí opakovat, Charlesi. Jsme jednotka.
Dobrá práce, vojíne.
Tamty mraky se mi vůbec nelíbí.
Nesnažte se mě oblbnout, Charlesi!
To nedělám. Ty mraky jsou děsivé.
Mraky? Děsivé? No tak, přece víte, že jsou to jen kapičky vody.
Není se čeho bát.
Je to jen ve vaší hlavě. Uklidněte se.
Prosím pozor...
- Do prdele! - To stihneme. Jen klid.
- Poběžte, už zavírají odbavení! - Cože?
Počkejte, my letíme až v 11:30. Máme ještě dvě hodiny.
Ale let v 11:30 je zrušený.
Další taky. Poletíme v 9:30, nebo vůbec.
Ale tohle jsou ti šmejdi, co nás málem zabili!
Trčíme tady už od včerejška a zatím jste nám vůbec nepomohli!
Promiňte, pane. Můžeme vám nabídnout pouze upřímnou omluvu.
Jdeme, zlato.
My jsme v business class.
- Promiňte, ale máme zcela obsazeno. - Cože?
Omlouvám se, máme v tom trochu zmatek.
Ověřte to ještě, to musí být nějaký omyl.
Jsme účastníci kurzu, musíme mít přednost.
Charlesi, prosím, udělejte něco!
Pomozte nám.
Moji klienti mají potíže.
Bohužel, přišli jste pozdě. Mrzí mě to.
Tak co jiný spoj?
Blíží se bouře, všechny spoje po desáté jsou zrušené.
S tím nic nezmůžu.
Jak to myslíte, že nic nezmůžete?
Byli jste v business class, že?
Můžu vám zajistit luxusní wellness hotel.
- Ne! Ne, ne, ne! - Pane, prosím...
Ne, ne!
Už tady nezůstanu ani minutu! Musíte nás na ten let dostat! Hned!
- Zavolejte vedoucího! - Pane, mrzí mě to. Omlouvám se.
Nabídla jsem vám zdarma pobyt v luxusním hotelu.
- Víc pro vás nemůžeme udělat. - Já chci domů!
- Pane! Prosím! - Já chci domů!
- Nechte toho! Prosím, nechte toho! - Chci domů! Hned!
Uklidněte se.
Já chci domů, slyšíte?
Chci domů! Hned teď! Rozumíte?
- Pane, uklidněte se! Pane! - Ne!
- Já chci domů! Chci domů! - Uklidněte se!
Můj život je ve vašich rukou! Pusťte mě!
To je v pořádku, já se ho ujmu.
Byl teď pod tlakem, víte?
Já se o něj postarám. Vidíte, že nechce, abych odešel.
Koukněte, nastoupit na ten let nám zjevně prostě není dáno.
- Haló? - Zdravím, tady Liz.
- Zdravím, Liz. Jak se... - Víte, vážně mě to mrzí.
Že s nimi neletíte. Vím to od Olivie.
- No, vlastně jsem ještě... - Ne, vůbec se nemáte za co stydět.
Jak to myslíte?
Všichni se něčeho bojíme. Ale jsou na to kurzy.
Jasně.
Nebojte, zítra tam letím.
Pomoct Tomovi s Olivií.
Aha, no výborně. Tak se tam potkáme.
- Tak uvidíš, jestli mě nezavřou... - Dobrý den!
Dobrý.
- Kam letíte? - Teď? Do Frankfurtu.
Takže váš let nezrušili?
Ne, je to nákladní let, tam je to jinak.
Skvělé. Takže nás můžete svézt?
Ne, to asi nebude...
To je pro vaši ženu?
Podívejte, to bylo nedorozumění.
Mrzí mě to,
ale tohle vážně nejde.
Jak vaše firma řeší sexuální obtěžování?
No ale v tomhle počasí to bude drsné.
Ne, Sarah, tohle je v rozporu s pravidly kurzu.
To je mi úplně fuk! Dělejte, co chcete. Já letím.
Musím vás varovat, počasí opravdu není ideální.
A je to nákladní letadlo,
takže žádné ručníky ani drinky v ceně.
Já letím.
Já taky.
Poslyšte, vážně to není bezpečné.
Radši zavolám do kanceláře, protože...
No tak dobře. Tak jo.
Na co čekáte?
No tak, Charlesi!
Lví srdce!
Pojďte!
Při startu se připoutejte.
Pak si dělejte, co chcete. Můžete si lehnout a zdřímnout.
Bez obav, Charlesi.
Z takových strojů jsem seskočil padákem asi tisíckrát.
A je to.
Než se nadějete, budeme jíst klobásy na Römerbergu.
Držte si klobouky, bude to drncat!
Ano, veliteli.
Připraven k seskoku.
- Jste v pohodě? - Jo.
České titulky Lucie Korecká
Dramaturgie titulků Anna Kareninová