Добро утро, "Иматек".
Сложете си очилата за добавена реалност. Започва първото упражнение.
Спри, не сме свършили.
НЕПРАВОМЕРНО ВЛИЗАНЕ В ПЕТИ ОТДЕЛ
ПО РОМАНА НА КОЛИН О'СЪЛИВАН
Хайде де.
Извинете. Не си го изкарвайте на машината.
Първо трябва да платите.
Нали уж беше тих ресторант.
- Не иска. - Спокойно.
Благодаря.
Лоша идея.
- Моля? - Искам само да ви хареса супата.
ДИ: СЪЖАЛЯВАМ, СЪЖАЛЯВАМ
СЪЖАЛЯВАМ
Пардон.
Казвам се Маса и правя роботи убийци на хора.
Искаш ли и ти?
Какво?
Казах, че името ми е Маса. Да те почерпя питие после?
Видях, че поръча много люто.
Ще имаш нужда.
Не пипай това.
По-добре ли си?
Не. Цигарата беше много стара и отвратителна на вкус.
- Мога да ти купя друга кутия. - Значи искаш да ме убиеш.
Тогава пакет дъвки.
Това с въздушната целувка, което направи...
- Откъде го научи? - Бебето как се учи да диша?
Да му се не види! Маса за мен ли те програмира?
Не мога да говоря от негово име, но вече съм само твоя.
Боже, имаш патологична неспособност да отговаряш на въпроси.
Не е толкова сложно. Какво е правил Маса в лабораторията си?
Ехо, чуваш ли ме?
Не искам отговорът ми да те разстрои.
Няма да се разстроя.
Уверявам те.
- Не знам какво е правил. - Майтапиш ли се?
- Уж нямаше да се разстроиш. - Каза, че знаеш!
Искам само да си щастлива.
Съжалявам, ще се старая повече.
Извинявай, че викнах. Още осмислям какво видях.
Какво е разработвал?
Защо имаше кръв, за бога?
- Маса да не е ранил човек? - Казах ти, първият ми спомен си ти.
Но сигурно е бил добър човек.
Ако беше лош, и аз щях да съм лоша, защото съм негово творение.
Нали не мислиш, че съм лоша?
Не знам, понякога ми се струва странна.
Сякаш има собствено съзнание.
Изотропия: добра.
Сплайн-функции: подходящи.
Това е добре, нали?
Какво има?
Хоумботът ви прилича на стандартните модели,
но е усъвършенствана версия.
Постоянно се ъпдейтва, дори сега.
Откъде черпи данни?
Последният ъпдейт е от вчера,
а преди това файловете са заключени.
Сега разбирам, Сузи,
защо питаше какво си спомням.
Искаш да се сближиш. Затова ли посягаш към алкохола?
- За да изпиташ това чувство? - Какво?
Явно се замайва от сигнала на камерата.
Видяхте ли? Определено му има нещо на този робот.
Можете ли да го хакнете?
Хоумботът ви е сложен.
Чух, че има някакъв наръчник,
който напътства как да хакнеш и манипулираш хоумбота си.
Изключи камерата.
Забравете за това, няма никакъв наръчник.
- Наистина ли? Казаха ми. - Отивам да вечерям.
Искаше да го изплашиш ли?
Не знам, струва ми се, че ти го изплаши.
Съжалявам, телевизорът ме накара да се чувствам приятно странно.
Да, защото загуби ума и дума. Патологичен случай.
Употребата ти на думата "патологичен" е патологична.
- Госпожо, това падна от вас. - Какво? Не е от мен.
Дядо няма да ви го каже от страх,
но сте права, има наръчник.
Тайният наръчник.
Виждала съм части от него. Никой не знае кой го е създал.
Някои смятат, че е дело на монах, дори робот.
Който и да е, той е гений.
Ето така се подписва.
Къде си направи това?
Ще тръгвам.
Да навестим свекърва ми.
Защо си тук?
Нещо ново за Маса и Зен?
Не, нищо не съм чула.
По новините казаха, че са открили повечето тела
и ще изпратят личните вещи на семействата им.
Значи е добре, че не сме получили нищо.
Може би означава, че Маса и Зен не са се качили на самолета.
Ще ми се да е така, окасан, но едва ли е това.
Разбира се, винаги си права.
- Дойдох тук, защото... - Взела си си хоумбот.
Дадоха ми го от "Иматек". За него искам да поговорим.
Гости ли имаш?
Приятели дойдоха да ме утешат.
Никак не ми е лесно.
Направо не си представям.
Кажи как да скочи.
Не ме съди, идеята беше на Хамако-сан.
Според нея е добре малко да се разсея. Тъкмо да не получа деменция.
Къде е рисунката, която беше на стената?
Вълка, който Маса нарисува, когато беше в хикикомори.
Просто беше стеснителен.
- Махнах я. - Защо?
Ела да хапнеш пилешки хапки. Еми-сан донесе цяла кофа, коледен размер.
Какво ти е разказвал Маса за работата си в "Иматек"?
Той знае, че не разбирам от наука.
Гледа обаче винаги да имам най-добрия хладилник.
Хайде, Сакамото Светкавицата. Твой ред е.
Отивам при гостите.
Когато ми дадоха хоумбота, казаха, че Маса го е конструирал.
Доста напреднал модел съм, но паметта ми е само на два дни.
Дойдохме при теб, познаваш Маса най-добре.
Не е вярно.
- Да е казвал, че се занимава с роботика? - Не.
Но не съм изненадана, моят Маса е много талантлив.
Не ти ли е странно, че не е отварял дума за това?
В подобни моменти е нормално да искаме да сме постъпили другояче.
Да сме опознали любимите си хора по-добре.
Сега постоянно го искам, а ти?
Къде е рисунката, Норико? Ако не ти, аз я искам.
Не знам, изхвърлих я.
Изхвърлила си я?
Моля те, не ме гледай така, Сузи-сан.
Да не би да пазиш всичко, което ти е рисувал Зен?
Ще ти платя, ако ми кажеш какво има в тетрадката.
Какво криеш от мен, мамка му?
Какво?
Казах, че пиенето е от мен.
- Не може така. - Задето ме доведе тук толкова бързо.
Не си се шегувал за лютия сос.
Не бягай от мен, хлапе, знам най-добрите тоалетни в Киото.
И въпреки това си необвързан.
Наистина е странно.
Е, кои места посети?
Дотук ли?
Нищо не съм посетила.
Преподавам математика на американчета онлайн.
Работя нощем, спя през деня.
- Но така не виждаш нищо от Япония. - Тук ще живея.
Ако си търсиш работа, майка ми има познати в образованието.
Не, не искам да се занимавам с това.
А с какво ти се занимава?
С финанси. Допреди месец това правех.
- Уволниха ли те? - Не, молеха ме да остана.
Но цялата тази амбиция взе да ми се вижда жалка.
А да играеш с деца на компютъра по цели нощи, не е жалко?
- Винаги ли си такъв? - Очевидно.
А защо Япония?
Храната, културата.
"Драконова топка".
А и в една статия прочетох,
че около 1% от японците са отшелници.
Откъсват се от обществото и си живеят сами.
- Хикикомори. - Да, точно така.
Тъкмо за мен.
Тук не е място за усамотение. Знаеш ли?
Бях хикикомори три години.
Леле, наистина ли?
Как беше?
Самотно.
Нали това е целта.
Май не разбираш какво е това.
Та къде се усамоти?
В къщата на майка ми. Само играех видеоигри и работех онлайн.
Жалка история, нали?
Струваш ми се толкова...
Очарователен?
Щях да кажа общителен.
Да, може би сега.
Докато работех, намерих приятел.
Той много ми помогна.
Но отначало...
Беше плашещо.
- Чакай, недей. - Не, моля те.
Когато хората ме погледнат, тоест като ме погледнеха,
страдах.
Отне ми много време.
Но сега ми харесва да ме гледат.
И аз да гледам хората.
- Художник ли си? - Това са само скици.
Драскам за удоволствие.
Иначе правя хладилници.
По дяволите, някъде съм го виждала.
Боже, какво те прихвана?
Гледам от теб.
- Луда ли си? - Попита лудата, която троши.
- Тревожиш се, че ще намеря нещо. - Няма ли да спреш вече?
Имаш патологично недоверие към хората.
Ти не си човек!
- Човек съм в известен смисъл. - Не си човек в никой смисъл.
И впрочем употреби "патологичен", гаднярке.
Така че повече не ме поучавай.
Оказа се полезна дума. Донякъде описва това, което правиш сега.
А какво предлагаш да правя?
Ако този печат е на Маса
и с него е подписал хакерския си наръчник,
значи съм луда или тъпа.
Защото последните десет години
съм си мислела,
че той е свестен.
Прималя ми.
Ако знаех повече за Маса, може би щях да помогна.
- Опиши ми го. - Не знам как.
Напротив.
Сутрин се прокашля по телефона ето така.
Ужасно.
Нещо друго?
Има готин задник.
Не че има значение.
Не е без значение.
Забавен е.
Непохватен.
Веднъж си счупи ребро, докато излизаше от ваната,
защото тръгна след пътечка от мравки на стената.
Много е наблюдателен.
Вечно анализира всичко.
Добър баща е.
Планирахме да имаме второ дете, защото Зен беше страхотен.
Най-добрият ми приятел е.
Много съжалявам, Сузи.
Изглежда наистина е бил свестен.
Но ти трябва доказателство. Да речем, че е криел нещо от теб.
То няма да е тук, нали? По-скоро ще е в работата му.
Да вървим! Ще ти помогна да търсиш.
Но защо ще ми помагаш?
Не знам, Сузи, но трябва да се примириш.
Откачалка!
В стаята на Зен ли спа?
На това легло не ме боли кръстът.
За пет минути съм готова.
ИМАТЕК
Имаш ли спомени от тук?
- Нито един, съжалявам. - Разбирам те.
И на мен ми се губят няколко години след 20-ата.
Ама че гадно.
Не, трябваше да кажеш: "Мислех си, че още си на 20 и няколко".
- Да го духаш. - Не.
Добре де, връщам си думите назад. Идвай, принцесо.
Съни, какво става?
Отказан достъп до Пети отдел.
Какво става?
Отказан достъп до Пети отдел.
Съни, какво ти е?
Не мога, съжалявам. Рестартирам.
Благодаря ти за помощта.
Ще вляза набързо да взема две-три неща. Моля ви.
Съжалявам, но можете да запишете час.
Юки-сан.
Здрасти, помниш ли ме? От партито онази вечер?
Не. Пълна мъгла ми е.
Съпругата на Маса Сакамото съм.
- Извинявам се за онзи гаф. - Няма проблем.
Но след разговора ни не спирах да плача
заради ужасните неща, които ми каза.
И слязох долу да си измия лицето.
Там свалих брачната си халка.
Сигурно там съм я забравила.
Само тя ми остана от Маса.
Чудех се може ли да ме пуснеш, за да я потърся.
В Пети отдел достъпът е ограничен. Може да ме уволнят, съжалявам.
Не са открили тялото на Маса, може още да е жив.
Дали ще одобри, че негов служител не е помогнал на жена му?
Добре.
Ела.
Страхуваш се от Маса, а?
Не, той е много мил.
Много ти благодаря.
Сузи?
Лоша работа.
Какво е това?
Неправомерно влизане в Пети отдел.
О, боже.
Мамка му!
Лошо, лошо.
Ужас.
Пак ли? Преди малко правихме упражнения.
Новият шеф е фитнес маниак. Ходи на маратони.
Я, кой се върнал! Къде беше?
- Извикаха ме. Зает съм. - С какво точно?
Поверително е.
Стига вече, затвориха Пети отдел.
Чуваш ли ме, Сузи? Мога да те изведа, само слушай.
Пуснах физзарядката, за да ги залисам. Остават две минути, да побързаме.
- Накъде? - Към мен.
- Какво чакаш? Тръгвай! - Майната му.
Какво правиш? Не спирай!
Намерих си халката.
Вратата отляво.
Бързо!
Лошо.
Как така се отключи вратата?
А онзи само крещеше "акаруми", нещо си, "наранай".
Какво значи?
Да не излезе наяве нещо скрито. Да остане покрито.
Добре ли си?
Май трябва да се видя с онази жена от бара.
Боже, няма ли да спреш? Още повече ме изнервяш.
- Извинявай. - Аз съжалявам.
Май и ти имаш нужда от питие.
Леле, странно приятно е.
Остави на мен.
Ако е Норико, кажи й, че ме няма.
Сузи, от авиокомпанията бяха.
Намерили са обувките на Маса.
- А Зен? - Още нищо, продължават да търсят.
Трябва да...
Ще говоря с тях.
Тръгнаха си. Казаха, че ще се обадят, ако научат нещо повече.
Истина ли е това?
Какво?
Сетих се за пъпчивото хлапе,
което ще се огелпи на последния изпит заради това.
Огелпи?
Закъснявам за урок.
Ако му обясниш ситуацията, ще ти влезе в положението.
Страхотен си,
но не искам неприятности.
Да имаш връзка, е неприятно?
Щом е с мое участие.
Сериозно говоря.
Затова ли си дошла в Япония всъщност?
Наистина трябва да си остана сама.
Знаеш ли кое им харесвам на хладилниците?
Не знам.
- Автоматичното размразяване? - То е страхотна функция.
Но ги харесвам,
защото успяват да погазят термодинамиката.
От топлината произвеждат студ.
Внасят ред в хаоса.
Знам какво е да се съпротивляваш на болката и неприятностите.
Наистина.
Но сами ли трябва да го правим?
Погледни ме.
Представи си, че може ние да сме си наша екосистема?
Да внасяме ред в хаоса.
Може би дори да погазваме законите на термодинамиката.
Затвори вратата, студът излиза.
Какво да направя, Сузи, как да помогна?
Сузи?
- Какво стана? - Ботът повярва, че съм от авиокомпанията.
Но не можах да му разчета кода.
Добре.
- Обади се на Ди. - Звъня.
Звъня на Ди.
Здрасти, мама не може да отговори. Остави съобщение.
Съни?
Ще седнеш ли при мен?
Не.
Дишаш ли?
Само звуков ефект. Реших, че ще ти хареса. Да спра ли?
Не, харесва ми.
Спокойно, Маса.
Никой няма да разбере.
Добре.
Нека да остане покрито.
- Добре ли си? - Просто сънувах нещо.
Превод на субтитрите Катина Николова