Містеру Сабічу притаманно...
Почався другий день суду,
і в залі панує нетерпіння.
Потужний старт прокурора заклав підґрунтя
для захопливої баталії.
Вступна промова Мольто була вкрай переконлива.
Він рішуче і з непохитною впевненістю створив передумови...
...поза розумним сумнівом.
Томмі Мольто виголосив феєричну вступну промову,
яка знайшла відгук серед присяжних і в суспільстві.
...зі славнозвісним адвокатом Реймондом Горґаном.
...чи приголомшлива промова Мольто
резонуватиме й далі,
створивши для обвинувачення міцну доказову базу?
Ах ти ж кретин!
Докторе, опишете, що ми тут бачимо?
Три тупі рани, що спричинили смерть жертви –
Керолін Полімус.
Завдані тонким важким предметом і призвели до розриву шкіри голови...
ПРЕЗУМПЦІЯ НЕВИНУВАТОСТІ
...тяжких забоїв, перелому черепа, грижі головного мозку.
Грижі?
Черепний тиск вичавив ділянки її мозку назовні.
То в тріщинах ми бачимо її мозок?
Так. Але на знімках не видно,
що мозок просочився через потиличний отвір.
Там, де хребет входить в основу черепа.
- Це спричинило смерть? - Спричинило б,
але вона стекла кров'ю до того, як її вбила грижа.
О котрій настала смерть?
Температура і стадія задубіння тіла
вказують на проміжок між 22:00 і 24:00.
А сліди на обличчі?
Від падіння.
Її вдарили один раз по потилиці,
вона впала ниць і зламала ніс.
Звідти й синці під очима й на щоках.
Потім її ще двічі вдарили по потилиці.
Синці на обличчі виникли ще до смерті.
А потім завдали смертельних ударів.
Чи є докази, що вона пручалася?
Таких поранень не виявлено.
Під нігтем жертви було знайдено
залишки шкіри підсудного.
Вона могла, захищаючись, його подряпати?
Це можливо. Скоріше за все, вона цього не очікувала.
Ви сказали, що удар її не вбив
- і що вона лежала й стікала кров'ю. - Так.
- Мучилась. - Це не питання.
- Вона мучилась? - Точно не скажу.
Найімовірніше, від ударів по голові вона знепритомніла.
Ви можете виключити, що вона була притомна й мучилась?
Не можу.
Чи дізналися ви ще щось про міс Полімус?
Так. На момент убивства вона була на шостому тижні вагітності.
Ваша честь, я б хотів
долучити до справи погоджені сторонами результати аналізу ДНК,
які підтверджують батьківство підсудного.
Прийнято.
Підсудний запліднив жертву?
Так.
У мене все.
Містере Горґан.
Ваша честь, захист не опитуватиме цього свідка.
- Докторе Кумаґай... - А взагалі-то я вже старий і...
хотів би пересвідчитися, що нічого не упустив.
Ви сказали: «Тонким важким предметом».
Як я розумію,
ви не робите висновків про те, хто замахнувся тим важким предметом.
- Навіть гіпотетично. - Так.
І не робите медичних висновків
про те, хто вбив Керолін Полімус.
Можу лише абсолютно впевнено заявити,
що це було вбивство.
Ага.
І на місці вбивства не знайшли тонкого важкого предмета?
Не знайшли.
Дякую.
Містере Мольто. Маєте питання?
Не треба.
- Ми свого добилися. Лиши... - Докторе, після розтину
ви перетиналися з підсудним?
Так, він прийшов у мій кабінет і агресивно вимагав показати йому тіло.
А окружні прокурори часто так роблять?
Таке буває, але, безумовно, не заведено.
А містер Сабіч зазвичай приходив оглядати жертв?
- Ні. - А містер Сабіч хоч раз приходив
- особисто оглянути жертву вбивства? - Ні разу.
Але прийшов у той день. Як він поводився?
- Він був стурбований, чудний, наляканий. - Наляканий?
Тоді я цього не зрозумів.
А тепер розумієте?
Думаю, він не хотів чути моїх висновків,
ніби боявся їх.
З ним було щось не так.
У мене все.
Докторе, а ви маєте психологічну освіту, щоб діагностувати поведінку
при схвильованості, страху чи...
коли «щось не так»?
Було кілька ситуацій з підсудним,
які дозволяють мені сформувати непрофесійну думку про його поведінку,
і він поводився незвично.
У вас були з ним ситуації. Ви друзі?
Колеги, не друзі.
Не друзі. Власне, ви вважаєте мого клієнта козлом.
- Заперечую. - Упередження.
Дозволяю.
Іноді виникають конфлікти, й мені прикро, що я його так назвав.
Ви не маєте упередженого ставлення до окружних прокурорів?
Авжеж, ні. Це абсурд.
- Ви називали козлом мене? - Заперечую.
Ваша честь, якщо тут є упередженість...
Ви ходите по лезу ножа.
Докторе.
У нас з вами теж кілька разів бували конфлікти.
У нашій роботі таке буває.
Вона дуже неспокійна й напружена,
й іноді так ми випускаємо пару.
Але я точно не маю до прокурорів упередженого ставлення,
і мені невимовно образливо це чути.
А ви хоч раз називали козлом Томмі Мольто?
- Заперечую. - Не частіше, ніж вас.
Докторе.
Тому вас і не переобрали.
- Докторе. - Не йдіть.
Ой, вас же звільнили,
- хіба ні? - Докторе Кумаґай.
Ми виходимо. Пригніться.
Прийнято. Він у машині.
Ми добилися свого. Почули, що треба, але тобі було мало.
Я ж тобі казав... Казав. Виклич Кумаґая,
і хай він просто назве час і причину смерті
і скаже, хто батько дитини.
Але ти не зміг зупинитися.
І тепер наш паталогоанатом виглядає як ображена
- злопам'ятна язва. - Його свідчення було важливе.
Расті Сабіч, якого всі знають і люблять, такого б не зробив,
тому нам треба за будь-якої нагоди показувати,
що в якусь мить він перестав бути Расті Сабічем.
Це чиста перемога.
А, по-моєму, це чиста поразка.
Справа базується на непрямих доказах, зібраних по крихті,
на найдрібніших кроках.
Кумаґай – наша перша ланка.
Расті Сабіч був розгублений, інший.
У звіті спершу нічого не було про зразки шкіри під нігтями Керолін.
Криміналісти відстають.
Кумаґай трохи затягнув саме з цим аналізом.
Судмедексперт буде значно міцнішим горішком.
Джеремі Бак.
Він чи не найкращий. Я завжди до нього звертався. Та й ти теж, Расті.
Він точний і детально описує,
тому ми вважаємо, що краще вам обом не дивитися на знімки.
Дивіться прямо перед собою, з нейтральним виразом облич. Добре?
Поговорімо про мову тіла?
А що з нею?
Ну, ми не в захваті від того, що бачили.
Ви повинні бути заодно.
Присяжні дивитимуться на вашу реакцію,
і треба, щоб вони на кожному кроці бачили: «Я його люблю. Я вірю в нього».
А якщо преси буде так само багато, як сьогодні,
Расті, ти міг би пригорнути Барбару, прикрити її.
Барбаро.
То...
присяжні мають повірити, що він мій захисник.
У певному сенсі – так. У такій ситуації.
Реймонде, я...
не знаю тонкощів твоєї роботи,
але, думаю, тримати присяжних за дурнів –
не найкращий варіант.
Скоріше за все, на моєму обличчі вони побачать шок.
Мого чоловіка судять за жахливе вбивство.
Як я можу бути не шокована?
Суди часто зводяться до версій.
Перемагає найкраща.
А в нашій версії вам відведена важлива роль,
і ваша лють нам тут ніяк не поможе.
Мені дуже важко бути в залі суду,
бути вимушеною чути всі ті свідчення,
бачити всі ті фотографії.
Те, що я взагалі там сиджу...
говорить присяжним, що я вірю в чоловікову невинуватість.
Я повинна бути правдоподібна.
А для цього я повинна бути чесна.
І така я буду в залі суду.
Я покажу їм свою правду.
Що я нажахана, що мені...
огидно,
що така порочність викликає в мене відразу,
що мені кривдно від самої думки про те, що батько моїх дітей...
несе відповідальність за таку порочність.
Це найтяжчий період мого життя.
І я не вдаватиму, що це не так.
Ні для вас. Ні для присяжних.
Ми знайшли під нігтями її правої руки клітини шкіри,
ДНК якої належить підсудному.
Також ми виявили слину на обличчі жертви
і на комірі сорочки, в якій вона була.
ДНК належить підсудному.
Що цікаво, ми не знайшли зразків ДНК на мотузці, якою зв'язали тіло.
Чому, як ви кажете, це «цікаво»?
Її зв'язали ретельно.
Зловмисник дуже постарався не лишити доказів.
Це рідкість, щоб місце такого кривавого й звірячого вбивства
було настільки стерильне в плані доказів.
Про що це свідчить?
Що вбивця дуже постарався, щоб усе відмити й замести сліди.
Зважаючи на ваш майже 20-річний досвід роботи судмедекспертом,
яка ваша думка про цей злочин?
Я думаю, це був акт раптової вбивчої люті...
неспланований...
після якого зловмисник дуже ретельно
й методично зв'язав уже мертву жертву.
У мене все. Дякую.
Ви вже бачили, щоб тіло зв'язували таким же чином?
Кілька років тому було вбивство, де жертву зв'язали
у дуже схожий спосіб.
Хто з окружних прокурорів розслідував ту справу?
Їх було двоє: Керолін Полімус і Расті Сабіч.
А вбивцею виявився Ліам Рейнольдс.
- Його посадили. - Так.
Посадили прокурори
- Керолін Полімус і Расті Сабіч. - Так.
І коли Керолін Полімус і Расті Сабіч виграли справу,
він погрожував з ними поквитатися.
- Ви знали? - Так.
Я в справах помсти не фахівець, але підозрюю,
- що вбивство, де підставили іншого... - Заперечую.
- ...було б дуже... - Підтримую. Підійдіть до мене.
Ми це обговорювали.
Прокурори не перевірили можливу роль Рейнольдса...
Вони й мене не перевірили.
Їхня задача – не перевірити всіх
- чи довести зворотне. - Він відкрито погрожував
- Керолін і Расті. - Так, погрожував...
- Присяжні мають знати. - ...на словах.
- Чому б не долучити це... - Годі вже про це.
...до справи?
Дайте мені щось вагоме, тоді й дозволю долучити.
А як ні, то досить цих дурниць. А тепер повертайтеся.
Містере Бак, ви вже знаєте, що мій клієнт і покійна
- мали інтимні стосунки. - Так.
І коли ви кажете, що під її нігтями знайшли фрагменти шкіри,
ви маєте на увазі шматочки шкіри,
ніби його подряпали?
Ні, не видимі шматочки шкіри. А клітини.
Якби я отак подряпав обличчя,
у мене під нігтями знайдуть клітини шкіри?
Це можливо.
Тобто якби Расті Сабіч поцілував Керолін Полімус, і при поцілунку
Керолін провела б нігтями по його шиї чи спині,
чи могли на ній лишитися залишки слини, які на ній виявили,
а під нігтями – зразок ДНК? Таке можливо?
Вочевидь, що так.
І ДНК, яке, як ви кажете, свідчить, що він її вбив,
може так само свідчити про те, що він просто її поцілував?
Ви розумієте різницю?
Пора вам на вихід.
Ви знали про роман між підсудним і міс Полімус?
- Я дізналася, так. - Як ви дізналися?
Я мала причини підозрювати.
А напевне я узнала...
коли несла в кабінет Расті документи.
Було пізно. Я думала, він уже пішов. Але він був там.
Я зайшла. А він цілується з Керолін.
Що?
- Я принесла документи у справі Робертс. - Так.
- Так.
- Дякую. - Тримай. До завтра.
Я тут же пішла, а за мною й вона.
Було страшенно соромно, і я пішла.
- Коли це було? - Торік у лютому.
А були інші подібні випадки?
Не сексуального характеру, просто офісні плітки.
Але, звичайно ж, були таємні зустрічі.
Які саме?
Раз я бачила їх у підземному паркінгу.
Вони... Думаю, точно не знаю... Думаю, вони сварилися.
- ...разом. Я не знаю. Що? - Відійди.
Я просто тебе питаю. Можеш...
І все. Хіба це важко?
Вона сиділа в машині, а він стукав по вікну,
і вона газонула.
Чорт.
Ви мали можливість поговорити про це з підсудним?
Мала.
І що ви сказали?
Я сказала йому, що я...
переживаю, що він трохи не в собі.
- Не в собі? - Через неї.
Він став якийсь розгублений,
одержимий.
Ви не схвалювали стосунки містера Сабіча з Керолін?
- Не схвалювали? - Ні.
І недолюблювали Керолін Полімус?
Річ не в цьому. Це було непрофесійно.
Ви не любили Керолін?
Не любила.
Ви повідомили відділ кадрів про непрофесійну поведінку?
Не повідомила.
І, як вам відомо, міс Полімус ні разу не скаржилася відділу кадрів
на містера Сабіча?
Не скаржилася.
А не знаєте, вона хоч раз скаржилася на когось у відділ кадрів?
Так.
На кого?
На Томмі Мольто.
Так.
Вам відомо про мою непрофесійну чи непорядну поведінку
щодо міс Полімус?
Мені про це не відомо.
А знаєте щось про її скаргу
у відділ кадрів?
Знаю лише, що вона взагалі не хотіла з вами працювати.
Сказала, що ви викликаєте в неї відразу.
Ясно. Ви хоч раз бачили мою непрофесійну поведінку щодо жертви?
Не зовсім.
А Расті Сабіча?
Так. Підсудний здавався одержимим нею.
Таке ваше свідчення?
Таке моє свідчення.
Дуже вам дякую.
Гей.
Усе добре.
Мені його навіть трохи жаль, цього Томмі.
Я теж ледь його не пожалів,
а потім згадав, що він бісів тарган.
Його ніяк не розчавити. Він приходить і приходить.
І він довів свою думку.
Ти непокоїшся.
Якщо присяжні робитимуть ставку на докази,
я задоволений процесом, але...
якщо вони захочуть це на когось повісити, то це буде Расті.
Ти в порядку?
А ти?
На уроках психології
ми читали про травму й дисоціацію.
Як мозок захищає нас від самих себе.
Це ніби несвідомий...
відрив від реальності.
З тобою таке бувало?
Про що ти?
Просто...
Люди відокремлюють себе від своїх спогадів.
Якщо...
Якщо вони роблять щось таке, з чим не можуть змиритися чи...
з тим, якими вони себе сприймають...
це може спричинити дисоціацію.
Мої спогади на місці.
Расті, нам треба поговорити.
То поговорімо.
Місяців два тому...
приблизно тоді, коли мене звільнили з галереї,
я почала вдень ходити в один бар.
І...
там був один бармен, і він...
кандидат з мистецтвознавства.
Ми розговорилися, і...
між нами виявилося багато спільного, і...
ми поцілувалися. Я його поцілувала.
Але це все, більше нічого не було.
Я просто хотіла відволіктися. То був...
То був просто поцілунок.
А де ви поцілувалися?
У його квартирі.
- Я хотіла побачити його твори. - У його квартирі?
- І все. - Ти хотіла побачити його...
- твір його мистецтва? - Не треба, Расті.
- Ти з ним спала? - Ні.
Ні.
Чому розказуєш про це тепер?
Я хочу бути з тобою чесною.
Я думала, ми одне з одним чесні.
Мене судять... на кону моя доля.
Чесні?
Розумію.
Ти щодня приходиш і мене пиляєш.
Ти мене пиляєш.
«Що було тут?», «Що було там?»
«Чому ти не розказав про вас з нею?»
Нескінченні питання.
І коли я кажу: «Я просто намагаюся бути чесним,
намагаюся розказати все так, як пам'ятаю.
Я не можу постійно тобі пояснювати»,
ти все одно мене пиляєш і пиляєш.
- Це нечесно. - Досить.
Нечесно? Нечесно, Барбаро? А що чесно?
Що тепер чесно?
Як воно?
Що?
Як воно – зробити помилку?
От курва.
- Пішов ти, Расті. - Пішов я?
- Я пішов. - Мої ключі на кухні?
Помийте за собою посуд.
- Помию. - Ось твої ключі.
- Не забудь домашку з геометрії. - Вона в рюкзаку.
- Ти поїдеш? - Ні, я зустрічаюся з Лорейн.
- Уже спізнююсь. - Барбаро.
Кайле, ти взяв обід?
Так.
Я можу піти. Я достойна заміна.
Доню. Та ні, не треба. Я в порядку. Чесно.
Вибач, якщо вчора тебе засмутила.
Навіщо ти йому розказала?
- Не знаю, Лорейн. - Дарма ти розказала.
Знаю.
Просто останнім часом ми...
Я думала...
У мене склалося враження, що ми знов зблизилися.
Я відчувала...
близькість і безпеку.
- І... - Ясно.
...вся ця історія з Кліфтоном раптом стала такою гнітючою,
і мені захотілося...
Саме вирвалося.
Так.
Реакція була неочікувана?
Так.
Тому ти більше не підеш у суд одна.
Я сидітиму поруч з тобою.
Я піду на засідання, тільки не сьогодні.
Сьогодні говоритимуть про все, що знайшли в його і її ноутбуках.
Так.
Навряд чи я таке висиджу, слухаючи всі його освідчення в коханні...
- Ой боже. - ...і тому подібне.
У вечір її вбивства він відправив їй 30 повідомлень.
Господи.
Чесно кажучи, думаю, це буде найтяжче засідання.
Тридцять повідомлень?
Батько хлопця подав клопотання на охоронний ордер,
щоб його син не свідчив у суді.
- Жартуєте? - Я відхилю клопотання.
Але розумію його мотиви.
Сьогоднішнє засідання емоційно спустошить хлопця,
який і так пережив чимало.
- Він важливий свідок. - Я договорю.
Я хотіла б убезпечити цю сім'ю від зайвого болю,
зайве це чи ні.
Справу перекваліфіковано на вбивство другого ступеня, і ви це знаєте.
Ваш власний свідок засвідчив, що вбивство, скоріше за все, було неумисне.
Першого ступеня не буде.
І мої рекомендації тут вам нічим не поможуть.
Я сильно здивуюся, якщо ви вийдете сухим з води.
Як на мене, неумисне вбивство – не найгірший варіант.
- Нізащо. - Ні.
Ви отримаєте обвинувальний вирок.
А ви через вісім років вийдете на волю.
- По-моєму, вигідна угода. - Я на таке не піду.
Я прийму лише закриття справи й вибачення.
Це ваш останній шанс, хлопці.
І ніхто навіть не кліпне?
Хай так.
Будьте лагідні з хлопцем.
Джей.
Доню.
Іди нагору у свою кімнату.
Іди у своє ліжко.
Пам'ятаєш, як вони...
були ще зовсім маленькі й засинали, а ми годинами ними милувалися.
Справжні янголята.
Чому ти ще зі мною?
Тому ж... чому й ти зі мною.
Майкле, ми з тобою бачилися ще до того, як я висловив співчуття.
Я хочу ще раз їх висловити.
З приводу смерті твоєї мами і з приводу того,
що ти сьогодні в суді.
Те, про що ми тебе просимо, жахливо,
але це тільки тому, що з твоєю мамою сталося таке жахіття.
Містере Мольто.
Згадаймо вечір убивства твоєї мами.
Де ти тоді був?
Я повечеряв удома.
Подивився телевізор. Може, пограв у відеоігри.
А потім вийшов і поїхав туди.
Я спитаю для ясності. Ти вийшов з будинку,
в якому живеш з татом Далтоном Колдвеллом
і сказав, що поїхав туди. Куди саме?
До маминого дому.
Для чого?
Ми з мамою не дуже ладнали.
Вона не хотіла мене бачити.
Мене не запрошували. Мене це спантеличувало.
І іноді я їздив до її будинку подивитися.
Подивитися?
Подивитися на те її життя, в якому не було місця мені.
По-моєму, я вам це вже пояснював.
І часто ти туди їздив?
Коли-не-коли. Не знаю. Раз чи двічі на місяць.
І що ти там робив?
Здебільшого дивився на будинок здалеку в темряві,
щоб вона мене не побачила.
Інколи бачив, як хтось заходить. Частіше за все він.
Зауважте, що свідок указав на підсудного Расті Сабіча.
Я знав, що вони роблять.
- Заперечую. - Підтримую.
Майкле, відповідай лише на питання.
А якщо тобі знадобиться перерва,
просто скажи, добре?
- Так. - Продовжуйте.
Добре.
Це ти зняв?
Так.
Шістнадцяте червня.
А прочитаєш, який там зверху вказано час?
Так. «21:49».
Спитаю ще раз: ти зняв це відео о 21:49
- у вечір убивства мами? - Так.
Ти писав підсудному після смерті мами?
Так.
Що ти йому написав?
Я написав: «Ти був там. Я тебе бачив».
Бачив що?
Бачив його в неї, коли знімав відео.
Ти попросив його про зустріч?
- Так. - Для чого?
Хотів подивитися в очі людині, яка вбила мою маму.
- Заперечую. - Підтримую.
Після того прохання ви з підсудним зустрілися?
- Так. - Про що ви говорили?
Він спитав, для чого я хотів зустрітися,
а я сказав, що хочу подивитися в очі людині, яка вбила маму.
Заперечую, Ваша честь.
Підтримую. Свідок висловлює виключно свою думку.
Ти звинуватив підсудного у вбивстві мами?
- Так. - І що він відповів?
Він це заперечив.
Але я бачив, що він бреше.
- Заперечую. - Підтримую.
Майкле, можеш висловлювати свої думки,
але не видавай їх за факти, добре?
Так.
Ти хоч раз говорив з мамою про підсудного?
Як я вже сказав, ми не були близькі.
Вона мало чим ділилася.
Але тижні за два до смерті
вона сказала, що в неї неприємності з колегою.
Мені здалося,
що з тим, з ким у неї був роман.
А вона ще щось казала?
Що вона починає його боятися.
Не знаєш, хто б це міг бути?
- Заперечую. Це припущення. - Дозволяю.
Мені здалося, що то був той самий чоловік,
- який, як мені здалося, її вбив. - Заперечую.
Той самий, якого я сфотографував у вечір її вбивства.
- Заперечую. - Підтримую.
Відповідай лише на питання, Майкле. Без вільності.
Дякую, Майкле. У мене все.
Майкле.
Тобі багато що здається, правда ж?
Тобі здалося, що мама налякана.
Здалося, що вона боїться того самого чоловіка,
з яким вона спить.
Здалося. А цікаве слово.
Поговорімо про нього.
Що воно означає? Воно означає...
віру в щось таке, чого не видно,
правильно?
Адвокате.
Містере Горґан, ви маєте питання?
Рею.
- Рею. Рею. - Я його дружина.
- Пульсу нема. - Ще раз.
Готовий?
- Раз, два, три, розряд. - Усе добре.
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ СКОТТА ТУРОУ
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова