Ar tai buvo pono Sabičo modelis...
Prasidėjus antrajai proceso dienai,
teismo salėje vis dar tvyro laukimas.
Stipri kaltintojų pradžia davė toną
jaudinančiam teisminiam mūšiui.
Molto įžanginis pareiškimas išties prikaustė visų dėmesį.
Išlaikydamas įsakmų valdingumą ir tvirtą ryžtą, jis paruošė...
...be pagrįstų abejonių.
Emocionalus Tomio Molto pareiškimas
palietė ir prisiekusiuosius, ir visuomenę.
...akis į akį su žymiuoju advokatu Reimondu Horganu.
...ar visus sužavėjęs Tomio Molto pareiškimas
nuves link iš pirmo žvilgsnio
tvirto kaltintojų pagrindo?
Ak, tu sušiktas šūdžiau!
Daktare, galite apibūdinti, ką čia matote?
Smūgio buku daiktu paliktas žaizdas, nuo kurių mirė auka –
Karolina Polemus.
Trys smūgiai plonu sunkiu daiktu įplėšė skalpą.
Sunkus sumušimas, skilusi kaukolė, smegenų išvarža.
Išvarža?
Kaukolei suspaudus tam tikras smegenų dalis,
jos ėmė veržtis lauk.
Vadinasi, čia jos smegenys sunkiasi pro kaukolės įtrūkius?
Teisingai. Nuotraukose nesimato,
bet jos sunkėsi ir pro foramen magnum.
Tai vieta, kur stuburas jungiasi su kaukole.
- Ir tai buvo mirties priežastis? - Galėjo būti,
bet ji mirtinai nukraujavo, smegenų išvaržai nespėjus jos užmušti.
Kokį nustatėte mirties laiką?
Pagal kūno temperatūrą, sąstingio laipsnį ir livor mortis –
nuo 22 val. ir vidurnakčio.
O ką reiškia žymės ant veido?
Jos rodo, kad ji krito.
Vieną kartą jai smogė į galvą iš nugaros,
ji krito veidu žemyn, lūžo nosis.
Tai rodo žymės po jos akimis ir ant skruostų.
Tada jai buvo smogta dar du kartus į pakaušį.
Veidą susitrenkė ji dar būdama gyva.
Mirtini smūgiai sekė vėliau.
Ar yra požymių, kad ji gynėsi?
Aiškių gynimosi žaizdų neaptikau.
Po vienu aukos rankų piršto nagu buvo aptikti
atsakovo odos pėdsakai.
Gali būt, kad ji įdrėskė jam gindamasi?
Gali. Labai panašu, kad ji to nesitikėjo.
Teigėte, kad nuo smūgio ji nemirė,
- vadinasi, ji ten gulėjo kraujuodama? - Taip, pone.
- Ji kankinosi. - Raginimas apibūdinti.
- Ar ji kankinosi? - Negaliu to žinoti.
Nuo smūgių į kaukolę ji greičiausiai buvo praradusi sąmonę.
Ar galite atmesti, jog ji buvo sąmoninga ir kentėjo?
To atmesti negaliu.
Daktare, ką dar aptikote apžiūrėjęs panelę Polemus?
Nužudymo metu ji buvo šešias savaites nėščia.
Gerbiama teisėja, aš pateiksiu
abiejų šalių sutarimu atliktą DNR tyrimą,
patvirtinantį atsakovo tėvystę.
Pažymėta.
Taigi, auka buvo pastojusi nuo atsakovo?
Taip.
Aš baigiau.
Pone Horganai.
Gynyba neketina apklaust šio liudytojo, gerbiama teisėja.
- Dr. Kumagai... - Bet esu senas ir aš...
tik pasitikslinsiu, ar nieko nepraleidau.
Jūs sakėte: „Plonu, sunkiu daiktu.“
Kaip suprantu,
jums nepavyko nustatyti, kas mojavo tuo plonu sunkiu daiktu?
- Apie tai nė neužsiminta. - Tiesa.
Jūs mediciniškai nenustatėte,
kas nužudė Karoliną Polemus.
Neabejotinai galiu teigti tik tai,
jog tai buvo žmogžudystė.
Ir neaptiktas nei plonas, sunkus daiktas, nei kitas nužudymo įrankis?
Tiesa.
Ačiū.
Pone Moltai. Turite klausimų?
Nereikia.
- Turim, ko mums reikia. Gal... - Daktare, ar baigęs skrodimą
buvote susidūręs su atsakovu?
Taip, jis buvo atėjęs į mano kabinetą ir agresyviai reikalavo pamatyti kūną.
Ar apygardos prokuroras paprastai taip daro?
Kartais pasitaiko, bet tikrai nedažnai.
Ar ponas Sabičas ir anksčiau ateidavo apžiūrėti kitų aukų?
- Ne. - Ar ponas Sabičas nors kartą
- buvo atėjęs asmeniškai apžiūrėti aukų? - Niekada.
Bet tą dieną jis atėjo. Kaip jis elgėsi?
- Jis buvo sunerimęs, net išsigandęs. - Išsigandęs?
Ko tąkart nesupratau.
O dabar suprantate?
Manau, kad tada jo nedomino mano išvados,
jis tarsi jų bijojo.
Jis buvo kažkoks keistas.
Aš baigiau.
Daktare, ar turite psichologinį išsilavinimą, leidžiantį diagnozuoti
nerimą, išgąstį ar...
„keistumą“?
Atsakovą pažįstu ne pirmus metus
ir galiu susidaryti savo nuomonę apie jo elgesį,
žinodamas, koks jis būna įprastai.
Jūs pažįstate jį. Jūs draugai?
Kolegos, ne draugai.
Ne draugai. Po teisybei, jūs mano klientą laikote šūdžium.
- Prieštarauju. - Rodau šališkumą.
Leidžiu.
Kartais mes susibardavome, ir aš gailiuosi jį taip vadinęs.
O štai kaltintojų jūs taip nevadinote?
Žinoma, ne. Tai būtų absurdiška.
- Ar mane esate vadinęs šūdžium? - Prieštarauju.
Gerbiama teisėja, jei dėl prietarų...
Jūs ties riba.
Daktare.
Mes su jumis irgi esame porą sykių pasikarščiavę.
Mūsų darbe tai pasitaiko.
Patiriame daug įtampos, ginčų,
tad kartais mums taip tenka nuleisti garą.
Bet kaltintojų atžvilgiu aš nesu šališkas,
ir tai priimu kaip įžeidimą.
Ar vadinote šūdžium Tomį Moltą?
- Prieštarauju. - Ne dažniau nei jūs.
Dr. Kumagai.
Gal dėl to jūsų neperrinko.
- Daktare. - Nemeskit darbo.
Ne, teisingai. Jus atleido,
- tiesa? Taip. - Dr. Kumagai.
Turim eiti. Galvą žemyn.
Supratau. Jis įsėdo.
Mes turėjom, ko mums reikėjo, bet tu neištvėrei.
Aš tau sakiau. Tegu Kumagai
pasako mirties laiką, priežastį
ir kūdikio tėvystę.
Bet tu neištvėrei.
Ir dabar mūsų medicinos ekspertas pasirodė kaip užgautas,
- kerštaujantis pikčiurna. - Tie parodymai buvo svarbūs.
Visų pažįstamas ir mėgiamas Rastis Sabičas nebūtų galėjęs nužudyti,
tad mes rodome kaip tik galime,
jog jis liovėsi būti tokiu Rasčiu Sabiču.
Tai laimėjimas į ateitį.
Aš tai pavadinčiau sušiktu pralaimėjimu.
Ši byla neturi tiesioginių įrodymų, ją kurpiam iš gabalėlių,
lašas po lašo.
Kumagai tėra pirmas gabalėlis.
Pamišęs Rastis Sabičas – kitas.
Oda po Karolinos nagu nebuvo įrašyta į pirminę ataskaitą.
Teismo ekspertai užversti darbu.
Kumagai su šia analize ilgiau užtruko.
Teismo patologas bus kur kas kietesnis.
Džeremis Bakas.
Jis, regis, geriausias. Nuolat į jį kreipdavausi. Tu irgi, Rasti.
Jis tikslus ir kalba vaizdingai,
todėl manome, kad jums abiem neverta žiūrėti į nuotraukas.
Laikykitės tiesiai, neutraliai, be emocijų. Gerai?
Galime aptarti jūsų kūno kalbą?
O kas?
Mums šiandien nepatiko, ką matėme.
Jūs turite atrodyti vieningiau.
Prisiekusieji stebės jus,
ir jie turi gauti signalus „Aš jį myliu. Aš juo tikiu“ nuolatos.
Jei žurnalistai vėl jus apspis, kaip buvo šiandien,
gal Rastis galėtų apkabinti Barbarą lyg globodamas ją.
Barbara?
Taigi...
reikia, kad prisiekusieji manytų, jog jis yra mano globėjas?
Taip, tam tikra prasme. Šitoj situacijoj.
Reimondai, aš...
tikrai neišmanau tavo darbo,
bet manau, jog menkinti prisiekusiųjų intelektą
nėra geriausias kelias.
Mano veide jie greičiausiai pamatys šoką.
Mano vyras teisiamas dėl siaubingos žmogžudystės.
Ar aš galiu būti nepritrenkta?
Teismo procesas – kaip istorijos pasakojimas.
Laimi geriausia istorija.
Ir jūs esate mūsų istorijos dalis,
o jūsų pyktis sėkmės neatneš.
Man labai sunku sėdėti toje salėje,
klausyti visų tų dalykų,
matyti visas tas nuotraukas.
Tai, jog aš iš viso ten esu...
tai pasako prisiekusiesiems, kad aš tikiu savo vyro nekaltumu.
Aš turiu atrodyti įtikinamai.
Bet aš privalau būti tikra, jei noriu, kad atrodyčiau įtikinamai.
Ir toje salėje aš tokia būsiu.
Tegu jie pamato mano tiesą.
Kad esu apimta siaubo, kad...
man šlykštu,
kad esu pasibjaurėjusi šiuo nuopuoliu,
kad mane žeidžia pati mintis, jog mano vaikų tėvas galėtų būti...
atsakingas už visą šį nuopuolį.
Tai tamsiausia mano gyvenimo valanda, po galais.
Ir aš neapsimetinėsiu.
Nei dėl jūsų, nei dėl tų prisiekusiųjų.
Mes radom odos ląstelių po jos dešinės rankos nagais,
kurių DNR sutapo su atsakovo.
Dar radome seilių pėdsakų ant aukos veido,
ant jos marškinėlių apykaklės.
Seilių DNR sutapo su atsakovo.
Įdomu tai, jog neradome jokių DNR ant virvės, kuria buvo surištas kūnas.
Kodėl „įdomu“?
Ji skrupulingai nuvalyta.
VALSTIJA PRIEŠ ROZATĄ SABIČĄ
Nusikaltėlis stengėsi nepalikti įkalčių.
Retai pasitaiko, kad žmogžudystės vieta tokia kruvina bei sujaukta,
tačiau sterili įkalčių atžvilgiu.
Ką tai jums sako?
Kad buvo gerai pasistengta viską išvalyti, sunaikinti pėdsakus.
Kaip patologas su 20 metų darbo patirtimi,
kas, jūsų galva, ten nutiko?
Mano nuomone, ji buvo nužudyta iš įniršio,
neplanuotai,
tačiau po to buvo kruopščiai,
metodiškai surišta.
Aš baigiau. Ačiū.
Ar esat matęs taip surištą kūną anksčiau?
Buvo vienas atvejis prieš kelerius metus, kai kūnas
buvo surištas panašiu, nenatūraliu būdu.
Ir kuris apygardos prokuroras vadovavo tos žmogžudystės tyrimui?
Jų buvo du – Karolina Polemus ir Rastis Sabičas.
O žudikas toje byloje buvo Lijamas Reinoldsas.
- Nuteistas. - Tiesa.
Nuteistas byloje, kurios kaltintojai
- buvo Karolina Polemus ir Rastis Sabičas. - Tiesa.
O nuteistas Karolinos Polemus bei Rasčio Sabičo,
jis grasino jiems atkeršysiąs.
- Žinojote tai? - Taip.
Nesu keršto ekspertas, bet įtariu,
- jog vieną nužudžius, o kitą pakišus... - Prieštarauju.
- ...būtų labai... - Palaikau. Prieikite tučtuojau.
Mes tai aptarėme.
Kaltintojai neištyrė pono Reinoldso...
Jie ir manęs netyrė, kiek žinau.
Jų pareiga nėra tirti kiekvieną.
- Jie neprivalo įrodyti neigimo. - Jis viešai grasino
- Karolinai ir Rasčiui. - Taip, jis grasino...
- Maniau, prisiekusiesiems reikia žinot. - ...tuščiai.
- Kodėl negalima to įtraukti... - Ir viskas.
...į protokolą.
Pateikite man ką nors apčiuopiamo, tada leisiu jums tai nagrinėti.
Antraip daugiau jokių nesąmonių. Grįžkim į vietas.
Pone Bakai, jūs žinojote, kad mano klientas ir mirusioji
- turėjo romaną. - Taip.
Sakydamas „radote odos po jos nagais“,
kalbate apie odą, odos gabalėlius,
lyg jam būtų įdrėksta?
Ne, tai nėra matomi odos gabalai. Tai ląstelės.
Jei brūkštelėčiau taip pirštais sau per veidą,
po mano nagais irgi rastų odos ląstelių?
Galimas daiktas.
Taigi, jei Rastis Sabičas bučiavo Karoliną Polemus, o besibučiuojant
Karolina perbėgo pirštais jam per kaklą ar sprandą,
ar šiuo atveju taip pat atrastumėte jo seilių ant jos drabužių
ir jo DNR po jos pirštų nagais? Ar tai įmanoma?
Spėju, taip.
Vadinasi, jūs sakot, kad jo DNR reiškia, jog jis ją nužudė,
tačiau tai gali reikšti ir tai, kad jis ją pabučiavo.
Pagaunate skirtumą?
Keliaujam iš čia.
Ar jūs žinojote, kad tarp atsakovo ir panelės Polemus buvo romanas?
- Aš sužinojau, taip. - Kaip sužinojote?
Aš turėjau priežasčių tai įtarti.
O galutinai sužinojau,
kai sykį nunešiau vieną segtuvą į Rasčio kabinetą.
Buvo vėlu. Maniau, kad jis bus išėjęs. Bet nebuvo.
Įėjau į vidų. Jis bučiavo Karoliną.
Taip?
- Atnešiau Robertso bylą. - Taip.
- Taip.
- Ačiū. Taip. - Prašom. Iki rytojaus.
Aš išbėgau, o ji išėjo po manęs.
Buvo siaubingai nepatogu, ir aš nuėjau.
- Kada tai buvo? - Praėjusį vasarį.
Ar buvo kitų incidentų?
Ne tokių seksualių, tik kontoros paskalos.
Bet noriu pasakyt, žinoma, pasitaikydavo visko.
Pavyzdžiui?
Kartą mačiau juos požeminėje mašinų aikštelėje.
Jie buvo... Nežinau... Jie barėsi.
- ...kartu. Nežinau. Kas? - Pasitrauk.
Bet aš tik paklausiau tavęs. Galėtum...
Ir viskas. Blemba.
Ji sėdėjo savo automobily, o jis beldė jai į langą,
tada ji nuvažiavo.
Blemba.
Turėjote progos tai aptarti su ponu Sabiču?
Taip.
Ką sakėte?
Pasakiau jam,
kad man neramu dėl to, kad jis, nežinau, ėjo iš proto.
- Ėjo iš proto? - Dėl jos.
Jis tapo truputį kaip nesavas,
apsėstas.
Jūs nepritarėte romanui tarp pono Sabičo ir panelės Polemus?
- Jūs nepritarėte? - Ne, nepritariau.
Jums nepatiko Karolina Polemus, tiesa?
Ne dėl to. Tai tiesiog neprofesionalu.
Jums nepatiko Karolina, tiesa?
Taip, nepatiko.
Ar kreipėtės į Žmogiškųjų išteklių skyrių dėl šio neprofesionalumo?
Ne.
Ir, kiek žinote, panelė Polemus neskundė pono Sabičo
Žmogiškųjų išteklių skyriui?
Teisingai.
Žinojote, kad ji buvo pasiskundusi dėl kitų asmenų?
Taip.
Dėl ko?
Dėl Tomio Molto.
Taip.
Ar esate pastebėjusi, jog aš elgiausi neprofesionaliai ar nederamai
panelės Polemus atžvilgiu?
Kiek man žinoma, ne.
Ar žinote ką nors apie tą skundą,
pateiktą Žmogiškųjų išteklių skyriui?
Aš tik žinau, kad ji nenorėjo kartu su jumis tirti jokių bylų.
Ji sakė, kas nuo jūsų ją pykina.
Gerai. Ar nors sykį matėte, kad būčiau elgęsis neprofesionaliai su nužudytąja?
Nemačiau.
O Rastis Sabičas?
Taip. Atsakovas atrodė apsėstas jos, prarandantis sveiką nuovoką.
Jūs tvirtinate tai?
Taip, aš tai tvirtinu.
Labai jums dėkoju.
Labas.
Viskas gerai.
Man beveik jo pagailo, Tomio.
Man irgi,
bet paskui prisiminiau, kad jis kaip tarakonas, blemba.
Jo niekaip nesutraiškysi. Žiūrėk, vėl atropoja.
Ir jam pavyko išdėstyt savo punktus.
Tu nerimauji.
Jei prisiekusiesiams tiks įrodymai,
tada mūsų padėtis gera, bet...
jei jiems prireiks ką nors kaltinti, tai bus Rastis.
Ar viskas gerai?
O tau?
Per psichologijos pamoką
skaitėme apie traumą ir disociaciją.
Kaip smegenys apsaugo žmogų nuo jo paties.
Tai toks nevalingas
atsiskyrimas nuo tikrovės.
Esi taip pasijutęs?
Kaip tai?
Tiesiog...
Žmonės gali atsiskirti nuo savo prisiminimų.
Jei...
Jei jie negali susitaikyti su tuo, ką padarė
ar kokiais, jų suvokimu, tapo,
tada disocijuojasi.
Mano atmintis puiki.
Rasti, turiu tau kai ką pasakyti.
Gerai.
Gal prieš porą mėnesių,
maždaug tada, kai mane atleido iš galerijos,
ėmiau lankytis bare dienomis.
Ir...
tame bare buvo barmenas,
jis meno mokslų daktaras.
Tai mes ėmėme kalbėtis ir
tarp mūsų užsimezgė ryšys ir...
mes pasibučiavome. Aš jį pabučiavau.
Bet nieko daugiau nebuvo.
Tai buvo tik prasiblaškymas. Tai buvo...
Tai buvo tik bučinys.
Kur tai nutiko?
Pas jį bute.
- Norėjau pamatyti jo meną. - Jo bute?
- Ir viskas. - Norėjai pamatyti
- jo meną? - Nereikia, Rasti.
- Dulkinaisi su juo? - Ne.
Ne.
Kodėl tai sakai dabar?
Noriu būt su tavim atvira.
Maniau, mes atviri vienas kitam.
Aš esu teisiamas visam gyvenimui.
Atviri?
Aš žinau.
Ateini kasdien ir spaudi mane.
Tu mane spaudi.
„Kas nutiko čia?“ „Kas nutiko ten?“
„Kodėl man nesakei apie jus su ja?“
Klausimas po klausimo.
Ir kai tau sakau: „Aš tik stengiuos būt atviras,
aš stengiuos sakyti tau viską, kiek tik pamenu.
Aš negaliu tau nuolat aiškintis.“
O tu spaudi mane nenuilsdama.
- Tai nesąžininga. - Nuolat.
Nesąžininga? Tai nesąžininga, Barbara? Kas yra sąžininga?
Kas dabar sąžininga?
Koks jausmas?
Ką?
Koks jausmas? Kai suklysti, blemba.
Po galais.
- Užsikrušk, Rasti. - Man užsikrušti?
- Išeinu. - Mano rakteliai virtuvėje?
Galit išplaut dubenėlius?
- Tuoj. - Jie čia.
- Nepamiršk geometrijos namų darbų. - Jau įsidėjau.
- Eini? - Ne, aš pas Lorein.
- Vėluoju. - Barbara?
Kailai, pasiėmei priešpiečius?
Taip.
Aš galiu eit kartu. Užimsiu vietą.
Širdele. Nereikia. Man viskas gerai, rimtai.
Atleisk, jei vakar tave nuliūdinau.
Kurių galų jam pasakei?
- Nežinau, Lorein. - Prasta mintis.
Žinau.
Tiesiog pastaruoju metu mes...
Maniau...
Jaučiausi lyg mes vėl suartėjome.
Jaučiausi...
artima jam ir saugi.
Ir...
tas dalykas su Kliftonu staiga mane ėmė slėgti,
ir man reikėjo... Aš tiesiog...
Leptelėjai.
Taip.
Ir jam tai nepatiko?
Ne.
Todėl daugiau viena į teismą neisi.
Aš eisiu ir sėdėsiu šalia.
Aš ten eisiu, tik ne šiandien.
Šiandien jie nagrinės tai, ką rado jo ir jos kompiuteriuose.
Taip.
Nemanau, kad ištversiu klausydama tų meilės prisipažinimų
ir taip toliau, ir panašiai.
Žinai, kad tą vakarą, kai ji buvo nužudyta, jis jai rašė 30 kartų?
O Dieve.
Jei atvirai, manau, kad šis faktas yra baisiausias visoje byloje.
Trisdešimt kartų?
Ir jo tėvas ką tik parašė apsaugos prašymą,
kad jo sūnus galėtų neduoti parodymų.
- Jūs juokaujate. - Prašymą atmesiu.
Bet aš jį suprantu.
Ši diena gali sukelti baisų emocinį chaosą
vaikui, kuriam ir taip teko daug ištverti.
- Jis svarbus liudininkas. Taigi... - Aš nebaigiau.
Noriu apsaugoti šeimą nuo dar daugiau nereikalingo skausmo,
nepaisant to, būtinas jis ar ne.
Šioje byloje galima ištempti iki antro laipsnio žmogžudystės geriausiu atveju.
Net jūsų liudininkas sakė, kad galėjo būt neplanuota žmogžudystė.
Pirmo laipsnio žmogžudystės jūs negausit.
Ir mano pagalba jums nepadės.
Jūsų paleidimas iš teismo salės man irgi neatrodo priimtinas.
Manau, galima susitarti dėl netyčinio nužudymo.
- Jokiu būdu. - Ne.
Jūs gausit teistumą.
O jūs grįšit į savo gyvenimą po aštuonerių metų.
- Kompromisas. - Aš nesutiksiu su jokiu teistumu.
Man priimtina bus tik laisvė ir atsiprašymas.
Paskutinė proga susitarti, vyručiai.
Kas nors?
Gerai.
Abi pusės elkitės su berniuku atsargiai.
Džei?
Ei, dukrele.
Dukrele.
Gal nori eiti į savo kambarį?
Lipam į viršų.
Pameni, kai jie
užmigdavo maži, žiūrėdavom į juos valandų valandas.
Kaip angelai.
Kodėl lieki su manim?
Dėl tos pačios priežasties... kaip ir tu.
Maiklai, mes su tavim jau buvome susitikę, kai pareiškiau tau užuojautą.
Noriu dar sykį ją pareikšti.
Ir dėl mamos netekimo, ir dėl traumos,
kad šiandien tenka liudyt teisme.
Tai, ko mes tavęs prašome, siaubinga,
nes tai, kas nutiko tavo mamai, yra labai siaubinga.
Pone Moltai.
Noriu, kad prisimintum tą vakarą, kai tavo mama buvo nužudyta.
Gali man pasakyti, kur buvai?
Vakarieniavau namie.
Pažiūrėjau TV ar panašiai. Gal pažaidžiau kompiuterinius žaidimus.
Vėliau išėjau iš namų ir nuėjau ten.
Aiškumo dėlei – išėjai iš namų,
kur gyvenai su savo tėvu Daltonu Koldvelu,
ir nuėjai, kaip sakei, ten. Kur ten?
Iki mano mamos namo.
Kam?
Mes su mama ne itin sutardavom.
Ji nenorėjo manęs.
Manęs nekviesdavo pas save. Aš dėl to jausdavausi sutrikęs.
Todėl kartais nueidavau iki jos namo ir stebėdavau.
Stebėdavai?
Kad pamatyčiau, koks gyvenimas jai patiko labiau nei būt su manim.
Manau, kad tai jau aiškinau jums.
Ar dažnai eidavai prie mamos namo?
Kartkartėmis. Nežinau. Gal kartą ar du per mėnesį.
Ką veikdavai ten nuėjęs?
Dažniausiai spoksodavau iš toli į namą,
kad ji manęs nepamatytų.
Kartais matydavau pas ją ateinančius žmones. Dažniausia jį.
Liudininkas parodė į atsakovą Rastį Sabičą.
Žinojau, ką jie darydavo.
- Prieštarauju. - Palaikau.
Atsakinėk tik į pateiktus klausimus, Maiklai.
Jei pajusi, kad tau reikia pertraukėlės,
sakyk man, gerai?
- Taip. - Grįžtam.
Gerai.
Tu tai nufilmavai?
Taip.
Birželio 16-ta.
Gali perskaityti laiką vaizdo įrašo viršuje?
Taip. „21.49 val.“
Dar sykį, ar šį vaizdo įrašą padarei 21.49 val.
- tą vakarą, kai buvo nužudyta tavo mama? - Taip.
Vėliau, po mamos mirties, tu parašei atsakovui?
Taip.
Ką jam rašei?
Aš jam parašiau „Tu ten buvai. Mačiau tave.“
Mačiau ką?
Namuose, kai filmavau.
Ar pasiūlei atsakovui susitikti?
- Taip. - Kodėl pasiūlei susitikti?
Nes norėjau pažiūrėt į akis vyrui, nužudžiusiam mano motiną.
- Prieštarauju. - Palaikau.
Ar po to, kai pasiūlei jam susitikti, ar jūs susitikote su atsakovu?
- Taip. - Apie ką kalbėjote?
Jis paklausė, kodėl norėjau susitiktir aš atsakiau,
kad norėjau pažiūrėt į akis vyrui, nužudžiusiam mano motiną.
Prieštarauju.
Palaikau. Liudininkas išsako tik savo nuomonę.
Ar apkaltinai atsakovą tavo motinos nužudymu?
- Taip. - Ką jis atsakė?
Jis neigė.
Bet matėsi, kad jis melavo.
- Prieštarauju. - Palaikau.
Maiklai, gali išsakyti savo įspūdžius,
bet prašau neteigti jų kaip faktų, gerai?
Taip.
Ar jūs su mama kada nors kalbėjotės apie atsakovą?
Kaip minėjau, mes nebuvome artimi.
Ji su manimi neatviraudavo.
Bet likus porai savaičių iki mirties,
ji man sakė, kad turi kažkokių bėdų su vienu vyru darbe.
Man susidarė įspūdis,
kad tai tas pats vyras, su kuriuo ji turėjo romaną.
Ar ji sakė ką nors dar?
Kad ji ėmė jo bijoti.
Numanai, kas tas žmogus gali būti?
- Prieštarauju. Spėlionės. - Aš tai leisiu.
Man susidarė įspūdis, kad tai tas pats vyras,
- kuris, kaip manau, ją nužudė. - Prieštarauju.
Tas pats vyras, kurį nufotografavau tą vakarą, kai ją nužudė.
- Prieštarauju. - Palaikau.
Atsakyk tik į užduodamus klausimus, Maiklai. Nieko daugiau.
Ačiū, Maiklai. Aš baigiau.
Maiklai.
Tau susidaro daug įspūdžių, tiesa?
Susidarė įspūdis, kad tavo mama bijojo.
Tau susidarė įspūdis, kad ji bijojo to paties vyro,
su kuriuo miegojo.
Įspūdis. Keistas žodis.
Pakalbėkime apie šį žodį trumpai.
Ką jis reiškia? Jis reiškia...
patikėjimą kažkuo, kas nėra matoma,
tiesa?
Advokate?
Pone Horganai, ar turite klausimą?
Rėjau?
- Rėjau? Rėjau? - Aš jo žmona.
- Pulso dar nėr. - Dar sykį.
Pasiruošę?
- Trys, du, vienas, jungiam. - Gerai.
PAGAL SKOTO TEROU ROMANĄ
Išvertė Egidija Namavičė