Měl ve zvyku...
Druhý den procesu a v soudní síni to vře očekáváním.
Silná úvodní řeč obžaloby předjímá strhující právní bitvu.
Molto přednesl působivou úvodní řeč.
Díky své autoritě a neochvějnému přesvědčení připravil půdu...
...nade vši pochybnost.
Tommy Molto pronesl vášnivou úvodní řeč,
která zapůsobila na porotu i veřejnost.
...proti věhlasnému obhájci Raymondu Horganovi.
...nebo Moltova podmanivá řeč
zanechá hluboký dojem a zajistí tak pevný základ pro obžalobu?
Ty seš takovej parchant!
Doktore, můžete fotku popsat?
Zranění tupým předmětem přivodila Carolyn Polhemusové smrt.
Tři údery tenkým těžkým předmětem způsobily tržná poranění hlavy...
NEDOSTATEK DŮKAZŮ
...pohmožděniny, fraktury lebky a herniaci mozku.
Herniaci?
Vlivem nitrolebního tlaku došlo k vyhřeznutí mozku.
Skrz ty fraktury jí prosakuje mozek?
Ano. Na fotkách nevidíte,
že prošel i velkým týlním otvorem. Jím do lebeční spodiny vstupuje mícha.
- To způsobilo smrt? - Kdyby dřív nevykrvácela, pak ano.
Odhadovaný čas smrti?
Podle tělesné teploty a ztuhlosti asi mezi 22:00 a půlnocí.
- A ty podlitiny v obličeji? - Následek pádu.
Po ráně do týla upadla obličejem na zem a zlomila si nos,
proto ty podlitiny pod očima a na lících.
Pak následovaly dva další údery do týla.
Pohmožděniny ve tváři byly způsobeny ještě zaživa.
Smrtelné údery přišly poté.
Shledal jste u ní známky obrany?
Neměla žádná obranná zranění.
Pod jedním z nehtů oběti se našly částečky kůže obžalovaného.
Je možné, že ho poškrábala, když se snažila bránit?
Je to možné. Spíš to nečekala.
Ten úder ji tedy nezabil,
- jak tam pak vykrvácela? - Přesně tak.
- Trpěla. - Zavádějící.
- Trpěla? - To nemohu říct.
Nejspíš ztratila vědomí v důsledku úderů do hlavy.
Můžete vyloučit, že byla při vědomí a že trpěla?
To nemohu, ne.
Máte nějaká další zjištění ohledně oběti?
Ano. V době zabití byla v šestém týdnu těhotenství.
Ctihodnosti, chci zaznamenat ujednání stran ohledně analýzy DNA,
která potvrdila otcovství obžalovaného.
Píšu si.
Takže obžalovaný oběť oplodnil?
Ano.
To mi stačí.
- Pane Horgane. - Obhajoba nemá na svědka otázky.
- Dr. Kumagaii... - Vlastně jsem už starý
a nerad bych něco opomenul.
Řekl jste „tenký těžký předmět“.
Pokud to chápu správně, z nálezů jste nezjistil, kdo jím máchl.
- Ani to z nich nevyplývá. - Ano.
Nedošel jste k závěru, kdo Carolyn Polhemusovou zabil.
S jistotou mohu říct jen to, že se jednalo o vraždu.
A žádný tenký těžký předmět či jakákoli vražedná zbraň se nenašla?
Správně.
Děkuji.
Pane Molto. Otázky?
Ne.
- Máme, co potřebujeme. - Poté co jste provedl pitvu,
setkal jste se s obžalovaným?
Ano, přišel do kanceláře a trval na tom, že chce vidět tělo.
Je obvyklé, aby za vámi prokurátor takhle přišel?
Stává se to, ale určitě to není běžné.
Měl pan Sabich ve zvyku chodit si prohlížet oběti?
- Ne. - Přišel za vámi někdy dříve,
- aby se podíval na oběť vraždy? - Nikdy.
Ale tehdy přišel. Jak se choval?
- Byl nervózní, rozrušený, až vyděšený. - Vyděšený?
Nechápal jsem proč.
Teď už to chápete?
Působilo to na mě dojmem, že mu nejde o moje zjištění.
Jako by z nich měl strach.
Choval se divně.
Nemám otázky.
Doktore, máte nějaký psychologický základ pro stanovení diagnózy poruchy chování,
pokud jde o nervozitu, strach nebo...
„divné chování“?
Obžalovaného znám,
takže si na základě jeho chování můžu utvořit názory.
Choval se neobvykle.
- Znáte ho. Jste přátelé? - Kolegové, přátelé ne.
Přátelé ne. Vlastně mého klienta považujete za kreténa.
- Námitka. - Chci prokázat zaujatost.
Povoluje se.
Situace se občas vyostří a té nadávky lituji.
Nejste nijak zaujatý vůči prokurátorům?
Jistěže ne. Absurdní.
- Mě jste kreténem nazval? - Námitka.
Ctihodnosti, pokud je zaujatý...
Kroťte se.
Doktore.
Párkrát jsme se spolu také neshodli.
To se v našem oboru stává.
Je to velmi kontroverzní, stresující proces
a občas musíme nějak upustit páru.
Ale rozhodně nejsem vůči žalobcům zaujatý
a beru to jako urážku.
Nazval jste kreténem Tommyho Molta?
- Námitka. - Ne víckrát než vy.
- Doktore. - Proto vás nezvolili.
- Doktore. - Neuživíte se.
- Ne. Vyrazili vás, že? - Doktore.
Musíme jít. Hlavu dolů.
Dobře. Je v autě.
Měli jsme, co jsme potřebovali. Ale tobě to nestačilo.
Říkal jsem ti to. Stačilo tam Kumagaie dostat
a zeptat se na čas a příčinu smrti a otcovství miminka.
Ale tobě to nestačilo.
A teď máme soudního lékaře, který působí jako ukřivděný,
- zapšklý mrzout. - Bylo to důležité svědectví.
Všemi zbožňovaný Rusty Sabich by tohle neudělal,
takže kdykoli to jde, musíme prokázat,
že v jednu chvíli přestal být tím Rustym Sabichem. Čistá výhra.
Já bych to nazval čistou zasranou prohrou.
Ten případ je založený na nepřímých důkazech,
na těch nejmenších dílcích.
Kumagai je jen první dílek.
Rusty Sabich byl vyšinutý. Další dílek.
O kůži pod Carolyniným nehtem v původní zprávě nic nebylo.
Forenzní toho má moc.
Kumagaiovi tahle část analýzy jen trvala déle.
S tím forenzním patologem to bude tvrdší oříšek.
Jeremy Buck.
Je nejspíš nejlepší. Sám jsem se na něj obracel. Ty taky.
Je velmi precizní a názorný,
takže nejlepší bude, když se nebudete dívat na fotografie.
Pohled před sebe, neutrální, otupělý. Jasný?
Můžeme probrat řeč těla?
Co chceš probrat?
No, dnes to nebylo pěkný.
Musíte působit jednotně.
Porota bude reagovat na vaše podněty.
Musí na vás pořád vidět, že ho milujete a důvěřujete mu.
A když se na vás vrhnou novináři jako dnes,
Rusty, mohl bys Barbaru vzít kolem ramen a chránit ji.
Barbaro?
Takže...
má u poroty vypadat jako můj ochránce.
Jo, v jistém smyslu ano. V té situaci.
Raymonde, já...
ti nechci mluvit do práce,
ale urážení inteligence porotců podle mě není nejlepší cesta.
Spíš z mé tváře vyčtou šok.
Mého manžela soudí za hrůznou vraždu. Jak bych kurva nebyla v šoku?
Procesy často závisí na vyprávění.
Zvítězí nejlepší verze.
Vy jste součástí našeho příběhu
a váš vztek ničemu nepomůže.
Je pro mě těžké být v té místnosti,
muset si vyslechnout všechno to, co tam zazní,
vidět všechny ty snímky.
Už to, že tam vůbec jsem...
svědčí o tom, že věřím v manželovu nevinu.
Musím působit věrohodně.
Ale to také znamená být upřímná.
Přesně taková v té místnosti budu.
Dovolím jim vidět mou pravdu.
Že jsem zděšená, že jsem...
znechucená,
že se mi taková zvrácenost hnusí
a že mě uráží pouhá představa, že otec mých dětí by mohl mít...
takovou zvrácenost na svědomí.
Prožívám nejtemnější období svého života.
Nebudu předstírat opak.
Ne kvůli vám. Ani kvůli porotě.
Pod nehty její pravé ruky jsme našli kožní buňky
shodné s DNA obžalovaného.
Také jsme našli stopy slin na obličeji oběti
a na límečku košile, kterou měla na sobě.
Shodují se s DNA obžalovaného.
Překvapivě jsme nenašli žádnou DNA na provaze, kterým byla oběť svázaná.
Proč říkáte „překvapivě“?
Bylo to pečlivé.
CHICAGSKÝ LID VS. ROZAT SABICH
Pachatel dbal na to, aby po sobě nezanechal důkaz.
Jen zřídkakdy narazíte na místo činu, které je tak krvavé a zaneřáděné,
a přitom tak sterilní, co se týče důkazů.
Čemu to nasvědčuje?
Že pachateli dalo velkou práci, aby to tam uklidil a zahladil stopy.
Forenzním patologem jste téměř 20 let.
Co si o tom myslíte?
Myslím si, že to byl náhlý čin vražedné zuřivosti...
neplánovaný,
po kterém následovalo velmi pečlivé,
metodické svázání oběti po její smrti.
Nemám otázky. Děkuji.
Už jste někdy viděl takhle svázané tělo?
Před několika lety jsem měl případ vraždy. Tělo bylo svázané
velmi podobným způsobem.
A kdo byl tehdy v případu té vraždy žalobcem?
Byli dva, Carolyn Polhemusová a Rusty Sabich.
Vrahem v tom případu byl Liam Reynolds.
- Byl usvědčen. - Ano.
Usvědčen žalobci
- Polhemusovou a Sabichem. - Ano.
A poté co ho Carolyn Polhemusová a Rusty Sabich usvědčili,
vyhrožoval, že se jim pomstí.
- Víte o tom? - Ano.
Nevím, jak to chodí v odplatě, ale předpokládám,
- že hodit na někoho vraždu... - Námitka.
- ...by bylo... - Připouští se. Předstupte.
- Probírali jsme to. - Žalobce Reynoldse neprověřil...
Co vím, tak ani mě ne. Jeho úkolem není všechny prověřit.
- Ani prokázat opak. - Veřejně vyhrožoval
- Carolyn a Rustymu. - Ano.
- Porota by to měla vědět. - Planě.
- Nevrtejte se v tom. - Mělo by se to zaznamenat.
Předložte hmatatelný důkaz a prošetříme ho.
Už nechci ten nesmysl slyšet. Vraťte se na své místo.
Pane Bucku, jste si vědom toho, že můj klient a zavražděná
- měli intimní poměr. - Ano.
Když říkáte, že „měla pod nehty stopy kůže“,
máte na mysli kousíčky kůže,
jako kdyby ho poškrábala?
Ne, ne viditelné kousky kůže. Buňky.
Když se takhle poškrábu na tváři,
našly by se pod mými nehty kožní buňky?
Je to možné.
Pokud Rusty Sabich políbil Carolyn Polhemusovou a při líbání
mu Carolyn přejížděla nehty po krku nebo zádech,
nevysvětlovalo by to ty stopy slin nalezené na jejím těle
a DNA pod jejími nehty? Nebylo by to možné?
Asi ano.
Takže ta DNA jejího údajného vraha
by mohla zrovna tak dokazovat jen to, že ji líbal.
Chápete ten rozdíl?
Musíte pryč.
Věděla jste, že obžalovaný má se slečnou Polhemusovou poměr?
- Došlo mi to. - Jak?
No, měla jsem důvodná podezření.
Jistotu jsem získala až...
Nesla jsem Rustymu spis.
Bylo pozdě. Už tam neměl být, ale byl.
Když jsem vešla, líbal Carolyn.
Ano?
- Mám tu Robertsův případ. - Jo.
- Jo.
- Díky. Jo. - Tak jo. Uvidíme se zítra.
Vystřelila jsem odtamtud a ona šla za mnou.
Bylo to strašně trapné a... Odešla jsem.
- Kdy? - Loni v únoru.
Víte o dalších incidentech?
Ne zjevně sexuálních. Byly to klepy.
Ale ano, byly tam silné tendence.
Například?
Viděla jsem je jednou na podzemním parkovišti.
Oni... Myslím, nevím to jistě, ale asi se hádali.
- ...spolu. Nevím. Co? - Nech mě.
Jen se ptám. Kdybys mohla...
Nic víc. Do hajzlu.
Seděla v autě, on jí bušil na okno a pak odjela.
Do hajzlu.
Mluvila jste o tom s panem Sabichem?
Ano.
A co jste řekla?
Řekla jsem mu, že...
Měla jsem obavu, že ztrácí sám sebe.
- Ztrácí sám sebe? - Kvůli ní.
Začínal být trochu nevyrovnaný,
posedlý.
Tento vztah mezi panem Sabichem a slečnou Polhemusovou jste neschvalovala?
- Ne? - Neschvalovala.
Neschvalovala jste ani Carolyn Polhemusovou, že?
O to nejde. Bylo to neprofesionální.
Neměla jste Carolyn ráda, že ano?
Ne, neměla.
Hlásila jste své znepokojení ohledně tohoto chování na personální?
Nehlásila.
A pokud víte, slečna Polhemusová si na pana Sabiche nikdy nestěžovala?
Přesně tak.
Stěžovala si vůbec někdy na někoho?
Ano.
Na koho?
Na Tommyho Molta.
Jo.
Víte, že bych se ke slečně Polhemusové někdy choval neprofesionálně či neslušně?
O ničem takovém nevím.
A víte něco o stížnosti, kterou podala na personální?
Vím jen, že s vámi nechtěla dělat na žádných případech.
Říkala, že se jí z vás zvedá žaludek.
Dobře. Byla jste svědkem toho, že bych se k oběti choval neprofesionálně?
Ne.
A co Rusty Sabich?
Ano. Obžalovaný jí byl posedlý a ztrácel kvůli ní sám sebe.
Tak zní vaše svědectví?
Tak zní mé svědectví.
Moc vám děkuji.
Ahoj.
To nic.
Skoro je mi Tommyho líto.
Mně skoro taky.
Ale pak jsem si uvědomil, že je jako zatracenej šváb.
Nemůžeš ho zamáčknout. Pořád se vrací.
A prosadil si svoje.
Děláš si starosti.
No, pokud se porota... bude držet důkazního břemena,
jsem spokojený, ale...
pokud potřebují někoho obvinit, odnese to Rusty.
Jsi v pořádku?
A ty?
V kurzu psychologie čteme o traumatu a disociaci.
O schopnosti mozku chránit člověka před sebou samým.
Je to jako nedobrovolné...
odloučení od reality.
Míváš takový pocit?
Co tím myslíš?
Jen...
Lidé se mohou odloučit od svých vzpomínek.
Když...
Když udělají něco, s čím se nedokážou srovnat nebo...
co přijmou za svou pravdu...
může to způsobit disociaci.
Paměť mám v pořádku.
Rusty, musíme si promluvit.
Dobře.
Před pár měsíci...
Bylo to někdy v době, kdy mě vyhodili z galerie...
Začala jsem chodit do jednoho baru, během dne.
A...
v tom baru obsluhoval jeden barman a...
měl doktorát z dějin umění.
Tak jsme se dali do řeči a...
sblížili jsme se a...
políbili jsme se. Já políbila jeho.
Ale nic víc nebylo.
Bylo to jen rozptýlení. Byl to...
Byl to jen polibek.
Kde k tomu došlo?
V jeho bytě.
- Zajímalo mě jeho dílo. - V jeho bytě?
- O nic nešlo. - Chtělas vidět...
jeho dílo?
- Šukalas s ním? - Ne.
Ne.
Proč mi to říkáš až teď?
Chci k tobě být upřímná.
Myslela jsem, že jsme k sobě upřímní.
Stojím před soudem... a hrozí mi doživotí.
Upřímní?
Já vím.
Každý den mě dusíš otázkami.
Mučíš mě.
„Jak to bylo?“ „Co se stalo?“
„Proč jsi mi to o vás neřekl?“
Jedna otázka za druhou.
A když ti řeknu, že se jen snažím být upřímný,
že ti jen chci vypovědět, jak si to celý vybavuju,
a nedokážu ti pokaždý říct důvod,
ty mě dusíš mě pořád dokola.
- To není fér. - Pořád.
Není to fér? Není to fér, Barbaro? Co je fér?
Co je fér teď?
Jakej je to pocit?
Co?
Jakej je to pocit? Udělat zasranou chybu?
Prokrista.
- Běž do hajzlu, Rusty. - Já mám jít do hajzlu? Vážně?
- Valím. - Mám tu klíčky?
Můžete si umýt misky?
- Jo. - Tady jsou.
- Úkol z geometrie. - Mám ho v báglu.
- Jdeš? - Ne, mám se sejít s Lorraine.
- Jdu pozdě. - Barbaro?
Kyle, máš oběd?
Jo.
Můžu jít já. Aspoň obsadím místo.
Zlato. Ne, to je dobrý. Jsem v pohodě. Vážně.
Promiň, jestli jsem tě včera rozrušila.
Proč jsi mu to řekla?
- Nevím. - To nebyl dobrý nápad.
Já vím.
Já jen že v poslední době jsme...
Myslela jsem...
Myslela jsem, že k sobě zase máme blízko.
Cítila jsem...
vzájemnou blízkost a bezpečí.
- A... - Dobře.
...to s Cliftonem bylo najednou tak skličující
a potřebovala jsem...
Vyhrklas to.
Jo.
A nedopadlo to dobře?
Ne.
Proto už k soudu nebudeš chodit sama.
Budu tam sedět vedle tebe.
Vrátím se tam, jen ne dneska.
Dneska budou řešit věci, co vytáhli z jeho počítače. I z jejího.
Jo.
Tohle asi nezvládnu, poslouchat ta jeho vyznání lásky...
- Bože. - A tak dále.
Víš, že jí v tu noc vraždy poslal třicet zpráv?
Ach bože.
To je podle mě nejvíc přitěžující věc.
Třicet zpráv?
Otec zažádal o ochranný příkaz, aby jeho syn nemusel svědčit.
- To snad ne. - Zamítnu to.
Ale chápu, proč to dělá.
Tenhle den může chlapce, na kterého je toho moc, emočně rozhodit.
- Je to hlavní svědek. - Dopovím to.
Ráda bych jeho rodinu ušetřila další zbytečné bolesti,
ať už je jakkoli zbytečná.
Tenhle případ se týká vraždy druhého stupně a vy to víte.
I váš svědek vypověděl, že to vypadá na neplánované zabití.
S vraždou prvního stupně neuspějete. A mé poučení vám k tomu nepomůže.
Že odejdete bez trestu, mi přijde rovněž nemyslitelné.
Přikláněla bych se k neúmyslnému zabití.
- Ani za nic. - Ne.
Vy budete mít usvědčení. A vy za osm let zpátky svůj život.
- To je obstojné. - Odsouzení nepřijmu.
Přijmu jedině propuštění a omluvu.
Poslední šance, vážení.
Chce se někdo stáhnout?
Fajn.
Oba s tím chlapcem jednejte opatrně.
Jay?
Zlato.
Hej, zlato.
Nepůjdeš do postele?
Pojď do postele.
Pamatuješ...
když byli malí a usnuli, dívali jsme se na ně dlouhé hodiny.
Andělský režim.
Proč jsi zůstala?
Ze stejného důvodu... jako ty.
Michaele, setkali jsme se, když jsem ti vyjadřoval soustrast.
Rád bych to udělal i teď.
Za ztrátu tvé matky, ale také za to trauma,
že tu dnes musíš být.
Je hrozné, co po tobě chceme,
ale je to kvůli té hrozné věci, která se přihodila tvé matce.
Pane Molto.
Chci, aby ses zaměřil na noc, kdy byla tvá matka zavražděna.
Povíš mi, kde jsi byl?
Večeřel jsem doma.
Díval jsem se na televizi. Možná jsem hrál videohry.
Pak jsem šel přímo tam.
Takže jsi odešel z domu,
kde žiješ s otcem, Daltonem Caldwellem,
- a šel jsi tam. Kam přesně? - K mámině domu.
Proč?
Nevycházeli jsme spolu. Nechtěla se mnou být.
Nebyl jsem zvaný. Byl jsem z toho zmatený.
Občas jsem její dům jen tak pozoroval.
Pozoroval?
Zajímal mě její život, ze kterého mě vyloučila.
Což už jsem vám myslím vysvětlil předtím.
Chodil jsi tam často?
Jednou za čas. Nevím. Tak jednou dvakrát za měsíc.
Cos tam dělal?
Většinou jsem jen z dálky pozoroval dům tak,
aby mě neviděla.
Občas jsem tam viděl někoho vcházet. Nejčastěji jeho.
Svědek ukázal na obžalovaného Rustyho Sabiche.
Vím, co dělali.
- Námitka. - Připouští se.
Jen odpovídej na otázky, Michaele.
Kdybys měl pocit, že potřebuješ pauzu, stačí říct, ano?
- Jo. - K věci.
Dobře.
Pořídils tato videa?
Ano.
Z 16. června.
Můžeš přečíst čas pořízení videa?
Jo. 21:49.
Je tohle to video, které jsi pořídil ve 21:49, z noci,
- kdy byla tvá matka zabita? - Ano.
Po její smrti jsi poslal obžalovanému zprávu?
- Ano. - Co jsi mu napsal?
Napsal jsem: „Byl jste tam. Viděl jsem vás.“
Viděl jsem vás a dál?
U domu, když jsem to natočil.
Požádals ho o setkání?
- Ano. - Proč?
Chtěl jsem se podívat do očí muži, co mi zavraždil mámu.
- Námitka. - Připouští se.
Setkal ses nakonec s obžalovaným?
- Ano. - O čem jste mluvili?
Zeptal se, proč jsem se s ním chtěl sejít.
Chtěl jsem se podívat do očí muži, co mi zabil mámu.
Námitka, Ctihodnosti.
Připouští se. Svědek pouze vyjadřuje svůj názor.
Obvinil jsi ho z vraždy své matky?
- Ano. - Jak reagoval?
Popřel to.
Ale poznal jsem, že lže.
- Námitka. - Připouští se. Můžeš sdělovat své dojmy,
ale nepředkládej je jako fakta, ano?
Jo.
Mluvil jsi někdy se svou matkou o obžalovaném?
Jak jsem řekl, nebyli jsme si blízcí.
Moc se mi nesvěřovala.
Ale asi dva týdny před svou smrtí říkala, že má problémy se svým kolegou.
Měl jsem dojem,
že je to tentýž muž, se kterým měla poměr.
Řekla ti něco víc?
Prý jí začínal nahánět strach.
Tušíš, kdo to mohl být?
- Námitka. Spekulace. - Povoluje se.
Měl jsem dojem, že je to tentýž muž,
- který ji podle mě zabil. - Námitka.
Stejný muž, kterého jsem tu noc vyfotil.
- Námitka. - Připouští se.
Odpovídej na otázky, Michaele. Nerozváděj to.
Děkuji, Michaele. To je vše.
Michaele.
Jsi plný dojmů, že ano?
Máš dojem, že tvoje máma měla strach.
Máš dojem, že se bála právě toho muže,
se kterým spala.
Dojem. Zvláštní slovo. Dojem.
Pojďme ho na chvíli rozebrat.
Co to slovo znamená? Je to...
víra v něco, co není viditelné.
Je to tak?
Pane obhájce?
Pane Horgane, máte otázku?
Rayi?
- Rayi? Rayi? - Jsem jeho žena.
- Nic. - Znovu.
Můžeme?
- Tři, dva, jedna, teď. - Bude to dobrý.
PODLE ROMÁNU OD SCOTTA TUROWA
Překlad titulků: Petra Kabeláčová