Г-н Сабич имаше ли навик...
Втори ден на делото. В съдебната зала цари очакване.
Обвинението започна силно и предстои вълнуваща битка.
Встъпителната реч на Молто бе завладяваща.
С внушително присъствие и непоколебима убеденост той подготви...
Молто произнесе прочувствена пледоария, която трогна и журито, и присъстващите.
...ще се изправи срещу видния защитник Реймънд Хорган.
Дали завладяващата пледоария на Молто ще успее да осигури
солидна основа за тезата на обвинението?
Ти си подло копеле!
Докторе, опишете какво виждаме.
Раните, довели до смъртта на жертвата, Каролин Полимъс.
Трите удара с тънък, тежък предмет са довели до разкъсване на скалпа,
контузии, черепни фрактури, мозъчна херния.
Херния?
От вътречерепното налягане части от мозъка са се изместили.
Мозъкът е протекъл през фрактурите?
Да, но не се вижда, че е излязъл и през тилния отвор на черепа,
който се свързва с гръбнака.
- Това ли е причината за смъртта? - Не, предшестващата кръвозагуба.
Кога е настъпила смъртта?
Според температурата и вкочаняването - между 22 ч. и полунощ.
- А белезите по лицето й? - Сочат, че е паднала.
Ударена е по тила, паднала е по лице и си е счупила носа,
оттам и белезите под очите и по скулите.
След това е ударена още два пъти по темето.
Лицевата контузия е причинена още приживе.
- Фаталните удари са нанесени после. - Оказала ли е съпротива?
Не открих такива улики.
Открихме следи от кожата на подсъдимия под един от ноктите на жертвата.
Може би го е одраскала, докато се е отбранявала?
Възможно е, но по-скоро не го е очаквала.
Значи ударът не я е убил.
- Починала е от кръвозагубата? - Да.
- В мъки. - Насочване.
- Страдала ли е? - Няма как да знам.
Вероятно е загубила съзнание от ударите по черепа.
Но е възможно да е била в съзнание, да е страдала?
- Не е изключено. - Нещо друго по случая с г-ца Полимъс?
Когато са я убили, е била бременна в шеста седмица.
Г-жо съдия, внасям съгласието на страните по ДНК анализа,
- потвърждаващ, че подсъдимият е бащата. - Отбелязвам го.
- Жертвата е забременяла от подсъдимия? - Да.
- Нямам какво да добавя. - Г-н Хорган.
Защитата не оспорва показанията на свидетеля.
- Д-р Кумагай. - Стар човек съм.
Нека се уверя, че не съм пропуснал нещо.
Казахте "тънък, тежък предмет". Доколкото разбирам,
не сте установили кой е замахнал с този тънък и тежък предмет.
- Дори не предполагате. - Да.
Няма медицинско заключение кой е убил Каролин Полимъс.
Единствено мога да заключа, че се касае за убийство.
Но не е намерен тънък, тежък предмет или друго оръжие на убийството?
- Точно така. - Благодаря.
- Г-н Молто, въпроси? - Недей.
- Имаме нужното. - След като извършихте аутопсията,
срещали ли сте подсъдимия?
Да, дойде в патологията и агресивно настоя да види тялото.
- Практика ли е да идва окръжен прокурор? - Случвало се е, но рядко.
Г-н Сабич имаше ли навик да прави оглед на жертвите?
- Не. - Г-н Сабич идвал ли е
- лично да огледа жертва на убийство? - Никога.
Но тогава е дошъл. Как се държа?
- Беше изнервен, хаотичен, дори уплашен. - Уплашен?
- Тогава не го разбрах. - Но сега - да?
Сякаш не просто искаше да узнае заключенията ми, а се боеше от тях.
Не беше на себе си.
Приключих.
Докторе, имате ли познания по психология, за да поставяте поведенчески диагнози
като изнервеност, уплаха или "не на себе си"?
Познавам обвиняемия
и мога да си съставя мнение въз основа на поведението му.
- Държеше се необичайно. - Познавате го. Приятели ли сте?
Колеги.
Не сте приятели. Всъщност смятате клиента ми за кретен.
- Възразявам. - Посочвам предубеденост.
Ще го допусна.
Понякога се ядосвам и съжалявам, че съм го нарекъл така.
И не сте предубеден към окръжните прокурори?
Не, това е абсурдно.
- Хулили ли сте мен? - Възразявам.
- Г-жо съдия, ако има предразсъдъци... - Внимавайте.
Докторе.
С вас също сме се спречквали няколко пъти. Случва се в нашата работа.
Тя е много трудна и напрегната, понякога трябва да изпуснем парата.
Но нямам предразсъдъци към прокурорите, подобно твърдение ме обижда.
Наричали ли сте Томи Молто кретен?
- Възразявам. - Не повече от вас.
Затова не ви преизбраха. Намерете си друга работа.
- Всъщност ви уволниха. - Д-р Кумагай!
Внимание, тръгваме.
В колата е.
Имахме нужното, но ти не можа да си затраеш.
Нали ти казах - призови Кумагай да каже часа, причината за смъртта
и кой е бащата на детето, но не можа да спреш дотам.
И сега журито смята, че патологът ни е лично засегнат,
- озлобен и отмъстителен. - Показанията бяха важни.
Ръсти Сабич, когото всички познават и обичат, не би я убил,
затова при удобен случай трябва да показваме,
че в даден момент е престанал да бъде този човек.
- В крайна сметка беше победа. - Аз пък смятам, че е загуба.
Уликите са косвени, налага се да градим тезата
върху съвсем дребни детайли и Кумагай беше първото късче.
Ръсти е бил неуравновесен, различен.
Кожата под нокътя на Каролин не бе спомената в първия доклад.
Кумагай е затрупан от работа и се е забавил с тази част от анализа.
Със съдебния патолог Джереми Бък ще ни бъде доста по-трудно.
Най-добрият е и винаги съм избирал него, както и ти, Ръсти.
Прецизен и описателен е,
така че по-добре и двамата да не разглеждате снимките.
Бъди прям, неутрален, безчувствен. Нали?
- Да обсъдим езика на тялото. - Какво имаш предвид?
Държахте се хладно. Трябва да изглеждате близки.
Журито ще ви наблюдава
и трябва да показвате, че го обичате и вярвате в него.
Ако медиите ви накацат като днес,
нека Ръсти прегърне Барбара, за да я предпази.
Барбара?
Значи...
Да убедим журито, че той ме защитава.
Да, в известен смисъл. В такава ситуация.
Реймънд, не ти казвам как да си вършиш работата,
но да подценяваш интелекта на журито, не е най-добрият начин.
Най-вероятно ще видят, че съм шокирана.
Съпругът ми е обвинен в жестоко убийство, няма как да не съм шокирана.
Изходът често се решава от показанията. Най-добрата версия печели.
Вие сте част от разказа ни и гневът ви няма да ни донесе победа.
Много ми е трудно да съм в залата,
да слушам всички неща, които ще се кажат, да гледам снимките.
Това, че изобщо съм там,
показва на журито, че вярвам в невинността на съпруга си.
Трябва да вдъхвам доверие, но за тази цел трябва да съм искрена.
И точно такава ще бъда в съда.
Ще покажа на всички своята искреност.
Че съм ужасена,
че съм погнусена, че съм отвратена от това злодеяние
и негодувам срещу самата мисъл, че бащата на децата ми би могъл
да извърши нещо толкова чудовищно.
Това е най-тежкият момент в живота ми.
И няма да се правя, че не е така.
Заради вас или заради журито.
Открихме кожни клетки под ноктите на дясната й ръка.
Генетичният материал е на подсъдимия.
Намерихме и следи от слюнка по лицето на жертвата
и по яката на ризата, с която е била облечена.
Отново съвпадение на ДНК.
Странно, но не открихме ДНК по въжето, с което бе завързано тялото.
- Защо да е "странно"? - Пипано е много предпазливо.
Извършителят е внимавал да не оставя улики.
Такова кърваво и разхвърляно местопрестъпление
рядко е толкова стерилно откъм улики.
Какво сочи това?
Че следите са били заметени много старателно.
Въз основа на 20-годишния ви опит като съдебен патолог,
какво се е случило според вас?
Според мен е имало внезапен изблик на убийствена ярост,
който не е бил планиран, последван от много щателно
и методично връзване след смъртта на жертвата.
Нямам повече въпроси.
Виждали ли сте тяло, вързано по този начин?
Да, преди няколко години имаше убийство, при което тялото бе вързано
по подобен зловещ начин.
И кой беше окръжният прокурор, водил делото за това убийство?
Бяха двама - Каролин Полимъс и Ръсти Сабич.
Името на убиеца в този случай е Лиам Ренълдс.
- Той бе осъден. - Да.
И то от прокурорите
- Каролин Полимъс и Ръсти Сабич. - Да.
И след като двамата постигнаха осъдителната присъда,
той заплаши да им отмъсти.
- Знаете ли го? - Да.
Аз нямам опит с отмъщенията, но подозирам,
- че да убиеш единия и... - Възразявам.
Приема се, елате при мен.
- Обсъдихме го. - Г-н Ренълдс не е разследван за...
Аз също не съм разследвана. Не са длъжни да разследват всички.
- Или да доказват противното. - Той заплаши Каролин и Ръсти.
- Трябва да знаят. - Празни заплахи.
- Няма да ги експлоатирате. - Да влезе в протокола.
Говорете с конкретика и ще ви дам думата.
Иначе без глупости. Върнете се по местата си.
Г-н Бък, разбрахте, че клиентът ми и покойната Каролин
- са имали интимна връзка. - Да.
Когато казвате, че под ноктите й е открита кожа,
имате предвид парченца кожа, сякаш го е одраскала?
Не видими парченца кожа, а клетки.
Ако си почеша лицето ето така, ще откриете ли клетки под ноктите ми?
Възможно е.
Значи ако Ръсти Сабич е целувал Каролин Полимъс и през това време
Каролин е прокарала ноктите си по врата или гърба му -
това не обяснява ли следите от негова слюнка по тялото й
и намерената ДНК под ноктите й? Не е ли възможно?
- Предполагам. - Следователно ДНК като улика
със същия успех може да докаже, че я е целунал.
Схващате разликата, нали?
Изчезвайте.
Знаехте ли, че подсъдимият и г-ца Полимъс имат връзка?
- Да, разбрах. - Как точно?
Имах причини да подозирам.
А кога точно разбрах...
Трябваше да оставя папка при Ръсти. Беше късно и мислех, че си е тръгнал.
Влязох и го видях да целува Каролин.
Да?
- Нося делото на Робъртс. - Да.
- Благодаря. - Заповядай. До утре.
Аз хукнах, а тя ме последва.
Беше много неловка ситуация и си тръгнах.
- Кога? - Февруари.
- Имаше ли и други случаи? - Не и открито, само клюки.
Но да, имаше такива признаци.
- Например? - Един път ги видях в подземния паркинг.
Не съм сигурна, но май се караха.
- Заедно ли сме? - Остави ме!
Само ти зададох въпрос. Стига де, мамка му!
Тя беше в колата си, той удряше по стъклото и тя отпраши.
Мамка му.
- Обсъждали ли сте това с него? - Да.
Какво му казахте?
Казах му, че се безпокоя, че той някак започва да се променя.
- Да се променя? - Заради нея.
Започваше да губи контрол над емоциите си, беше обсебен.
Значи не одобрявахте връзката между г-н Сабич и г-ца Полимъс?
- Така ли е? - Да.
Не одобрявахте и Каролин Полимъс, нали?
Въпросът не е в това, а че беше непрофесионално.
- Не харесвахте Каролин, нали? - Не я харесвах.
Докладвахте ли в "Човешки ресурси" за това непрофесионално поведение?
Не.
А г-ца Полимъс не е пускала оплакване до "Човешки ресурси" срещу г-н Сабич?
Не.
Знаете ли изобщо да е пускала оплакване срещу някого?
Да.
Срещу кого?
Томи Молто.
Имате ли сведения за мои непрофесионални или неприлични действия
- спрямо г-ца Полимъс? - Не, нямам такива сведения.
А имате ли сведения за оплакването до "Човешки ресурси"?
Знам само, че тя не искаше да работи по дела с вас.
Каза, че се гнуси от вас.
Добре. Виждали ли сте ме да се държа непрофесионално с жертвата?
- Не бих казала. - А Ръсти Сабич?
Да.
Да, подсъдимият е бил обсебен, губел е контрол заради нея.
- Така свидетелствахте, нали? - Точно така.
Благодаря ви.
Ела.
Почти ми е жал за Томи.
Тъкмо да ми дожалее
и си спомних, че е като хлебарка.
Не можеш да го смачкаш, все изпълзява отнякъде.
Но постигна желаното.
Разтревожен си.
Ако журито се придържа към доказателствената тежест,
имаме добри шансове.
Но ако им трябва изкупителна жертва, това ще бъде Ръсти.
- Добре ли си? - Да, а ти?
В час по психология четохме за травмата и дисоциацията.
Как мозъкът предпазва хората от самите тях.
Като несъзнателно...
ги откъсва от реалността.
Изпитвал ли си го?
В какъв смисъл?
Хората се разграничават от спомените си.
Ако са...
Ако направят нещо, с което не се примиряват или...
не съвпада с представата им за тях...
- Това предизвиква дисоциация. - Паметта ми си е наред.
Ръсти, трябва да поговорим.
Добре.
И така, преди два месеца...
Горе-долу когато ме уволниха от галерията,
започнах да ходя в един бар през деня.
Там имаше един барман.
Той имаше докторска степен по изкуство. Заговорихме се...
Доста си допаднахме и...
Целунахме се. Аз го целунах.
Но нищо повече.
Беше нещо, което да ме разсее.
Беше само една целувка.
Къде се случи?
В апартамента му.
- Исках да видя изкуството му. - У тях?
- Само това. - Искала си да видиш
- колко е изкусен? - Ръсти, недей.
- Изчука ли го? - Не.
Не.
И защо ми го казваш сега?
Искам да съм откровена с теб.
Нали си обещахме да бъдем откровени.
В това дело животът ми е заложен на карта.
Да сме откровени?
Разбирам те.
Всеки ден ме притискаш с въпроси. Разпитваш ме.
"Какво стана тук или там?" "Защо не си ми казал това за теб и нея?"
Въпрос след въпрос.
И когато ти кажа: "Опитвам се да бъда откровен,
опитвам се да ти обясня, доколкото си спомням
и не мога непрекъснато да търся разумно обяснение",
- ти просто продължаваш да ме притискаш. - Не е честно.
Не било честно ли, Барбара? Какво е честно според теб?
- Какво е усещането? - Моля?
Какво е усещането да сгафиш?
За бога!
- Майната ти, Ръсти. - Майната ми?
- Тръгвам. - Къде са ми ключовете?
- Измийте си съдовете. - Ето ключовете.
- Не забравяй домашното. - В чантата ми е.
- Идваш ли? - Не, отивам при Лорейн. Закъснявам.
- Кайл, взе ли си обяда? - Да.
Аз мога да дойда. Ще я заместя достойно.
Миличка, няма нужда. Аз ще се оправя. Наистина, няма нужда.
Извинявай, ако съм те разстроила снощи.
Защо си му казала?
- Не знам. - Ужасно хрумване.
Права си.
Просто напоследък сме...
Помислих, че...
Усетих, че отново се сближаваме.
- Усетих близост и сигурност. - Добре.
Внезапно флиртът с Клифтън ми се стори огромно бреме
и имах нужда просто...
Да го изтърсиш.
- Да. - Но той не го прие добре?
Не.
Затова повече няма да ходиш сама в съда. Аз ще седя до теб.
Ще отида, но не днес.
Днес ще показват данните от неговия и нейния компютър.
Да, няма да издържа да седя и да слушам обясненията им в любов.
- О, боже. - И така нататък.
В нощта на убийството й е пуснал 30 съобщения.
Боже мой.
- Най-уличаващото нещо в цялото дело. - Трийсет съобщения?
Бащата подаде молба за възбрана, за да не свидетелства синът му.
- Шегувате ли се! - Отхвърлих я, но съм наясно с мотива му.
Момчето ще се разстрои още повече, предостатъчно е видяло.
- Ключов свидетел е. - Да довърша.
Искам да спестя на семейството ненужна болка,
независимо дали е нужно, или не.
Присъдата по това дело ще бъде най-много за непредумишлено убийство.
Дори вашият свидетел заяви, че вероятно не е било планирано.
Няма да постигнете предумишлено, нито указанията ми ще ви помогнат.
Но оправдателна присъда също е малко вероятна.
Вървим към "убийство по непредпазливост".
- Невъзможно. - Не.
Вие постигате присъда, а вие ще подновите живота си след 8 г.
- Добра сделка. - Няма да лежа в затвора.
Приемам само оправдателна присъда и извинение.
Последен шанс, момчета.
Някой склонен ли е да отстъпи?
Добре.
И двамата ще действате много внимателно с момчето.
Джей?
Здравей, миличка.
Миличка, събуди се.
Иди да си легнеш.
Качи се да си легнеш.
Помниш ли, когато бяха малки и спяха - как ги наблюдавахме с часове?
Същински ангелчета.
Защо остана?
По същата причина като теб.
Майкъл, с теб вече се срещнахме и ти изказах моите съболезнования.
Поднасям ги отново.
Както за загубата на майка ти, така и за травмата, че присъстваш в съда.
Молим те за нещо ужасно,
но го правим заради ужасната съдба, сполетяла майка ти.
Г-н Молто.
Да се върнем на нощта, когато е била убита майка ти.
- Ще ми кажеш ли къде беше? - Вечерях вкъщи.
Гледах телевизия, сигурно съм играл видеоигри.
По-късно излязох и отидох там.
Да поясним - излязъл си от къщата, в която живееш с баща си, Долтън Колдуел.
- После си отишъл там. Къде е това "там"? - Къщата на майка ми.
- Защо? - С майка ми не се разбирахме.
Тя не ме искаше. Не ме канеше у тях и това ме объркваше.
- Понякога отивах там и я наблюдавах. - Наблюдаваше я?
За да видя живота, в който предпочиташе да не участвам.
Мисля, че вече ви обясних всичко това.
Често ли ходеше там?
Знам ли, от време на време. Веднъж-два пъти месечно.
И какво точно правеше?
Най-вече гледах къщата отдалеч в тъмното, за да не ме види.
Понякога виждах да влизат хора. Най-вече той.
Отбележете, че свидетелят посочи подсъдимия, Ръсти Сабич.
Знаех какво правят.
- Възразявам. - Приема се.
Отговаряй само каквото те питат.
Ако решиш, че имаш нужда от почивка, само ми кажи, нали?
- Добре. - Продължаваме.
Добре.
- Заснел си тези клипове? - Да.
На 16 юни.
Ще прочетеш ли указания час в горния ъгъл на клипа?
Да. "21:49."
Още веднъж, това ли е клипът, който си заснел в 21:49 ч.
- в нощта на убийството? - Да.
След смъртта й си пратил съобщение на подсъдимия?
- Да. - Какво му написа?
Написах му: "Ти беше там, видях те".
- Какво си видял? - Той беше в къщата, докато снимах.
Поиска ли да се срещнете?
- Да. - Защо го направи?
Исках да погледна в очите убиеца на майка ми.
- Възразявам. - Приема се.
След като поиска среща с подсъдимия, тя състоя ли се?
- Да. - Какво си казахте?
Той попита какво искам и му казах: "Да погледна в очите убиеца на майка ми".
Възразявам.
Приема се. Свидетелят изказва лично мнение.
Обвини ли го, че е убил майка ти?
- Да. - Как отговори?
- Отрече го, но си личеше, че лъже. - Възразявам.
Майкъл, може да изкажеш впечатленията си, но не ги представяй за факти.
Говорили ли сте си с майка ти за подсъдимия?
Казах ви, не бяхме близки.
Не споделяше с мен, но две седмици преди да умре,
ми каза, че си има проблеми с колега в службата.
Останах с впечатлението, че е същият мъж, с когото има любовна връзка.
Каза ли нещо друго?
- Че започва да се бои от него. - Имаш ли представа кой е?
- Възразявам, предположения. - Да продължи.
Останах с впечатлението, че е същият мъж,
- който я е убил. - Възразявам.
Същият, когото заснех в нощта на убийството.
- Възразявам. - Отговаряй само каквото те питат.
Благодаря ти, приключих.
Майкъл.
Явно имаш много впечатления.
Имал си впечатление, че майка ти се бои.
Имал си впечатление, че се е бояла именно от мъжа,
с когото е спяла.
"Впечатление" е интересна дума. Да поговорим малко за нея.
Какво означава тя?
Означава убеждение или вяра в нещо, което е невидимо.
Нали така?
Г-н адвокат?
Г-н Хорган, имате ли въпрос?
Рей?
- Рей! - Аз съм съпругата му.
- Няма пулс. - Пак!
- Три, две, едно, пази се! - Спокойно.
ПО РОМАНА НА СКОТ ТЪРОУ
Превод на субтитрите Живко Тодоров