Pappa!
- Ut ur mitt hus, för fan! - Rusty, sluta!
Försvinn!
- Gå in! - Okej!
Raring. Se på mig.
Rusty? Vad fan pågår?
- Raring, han är borta. - Rusty, säg nåt.
- Andas, andas. - Rusty?
Du trodde att han hade information,
och du gick till hans hus.
Sen kommer han hit för att... Vadå?
Skrämma dig?
Rusty, du kunde ha dödat honom.
Tänk om han går till polisen?
Det gör han inte.
Hur vet du det?
Det gör han inte.
NAMN
- Tommy? - Ja?
Jag är visst ditt första vittne, eller ett av dem.
Jag vill veta varför.
Försvaret kommer att hävda att åklagaren är partisk,
och det kan du dementera redan från början.
Jag tänker inte säga att jag tror att Rusty är skyldig.
Nej. Jag väntar mig inte att du ska säga nånting,
bara säga sanningen. Är det ett problem för dig?
Vad är det med er två?
Är det nåt romantiskt mellan er?
- Med Rusty? - Ja.
För i så fall skulle jag behöva veta det.
Har du kysst honom?
Opassande.
Irrelevant.
Du kan dra åt helvete.
Du kallas som vittne för att
bekräfta relationen mellan Carolyn och Rusty,
och jag måste veta att du är objektiv.
Om objektivitet är en fråga,
borde du kanske avsäga dig målet.
Det pågår en massa omstrukturering här,
och du ska veta att Nico och jag värdesätter lojalitet över allt annat.
Exploderade den bara?
Ja. Splitter överallt.
Över hela kontoret.
Raymond, de här mardrömmarna,
alla har samma budskap,
vilket är vad bevismaterialet...
- Måste vi? - ...säger dig.
Finns det ens en gnutta bevis som pekar på nån annan?
Lo, det handlar inte om bevis som pekar på nån annan,
utan bristen på bevis...
- Mot honom. - ...som pekar på Rusty.
Jag vet. Bevisbördan.
Ska vi tala om bördan som du får bära?
Måste vi?
Han gjorde det inte.
Spelar ingen roll.
Du talar ju för försvaret.
Kom, Laura. Skynda på.
Helvete!
- Hallå! Vad fan håller du på med? - Vänta lite. Lugn, lugn.
Jag vill bara prata.
Jag ringer polisen.
Tänker du ringa polisen, efter kvällen innan?
Okej. Jag kan köra dig dit.
Vi fyller i anmälan tillsammans.
Vad fan är det med dig?
Jag vill bara prata med dig.
Samtala med mig, bara.
Du överföll. Du gjorde intrång.
- Han kan hävda utpressning. - Jag överföll? Jag utpressade?
- Han skulle knappast komma... - Bästa sättet för honom
är att gå till polisen.
Om han kan vinna poäng hos polisen
genom att karaktärisera dig som en jävla sociopat och galning,
och som jag ser det, Rusty,
är det ditåt allt pekar, kan jag...
Mya.
Hon är en frisk fläkt.
Hon är objektiv.
Lyssna på Rustys teori.
Liam Reynolds är vår troligaste misstänkta.
Han hade motiv.
Att bli blåst!
Och fast han satt i fängelse hade han möjlighet.
Han kände folk på utsidan.
Och enligt Rigo, som har pratat med några av fångarna,
har Reynolds antytt att han dödade henne.
Hon räknade bara fällande domar.
Även om Reynolds var inblandad...
Jag skulle gärna slå in hennes skalle.
Vad jag menar är... att Carolyn dolde bevisen.
- Som var tvetydiga. - Nej, Carolyn dolde bevisen, Ray.
- Hej. - Har du fått labbresultaten?
Inget oväntat från undersökningen.
Och Ratzers sperma fanns på brottsplatsen.
Så det är inte så jävla långsökt som du säger.
Okej. Men det är inte vårt fall.
Hon har rätt.
Jag har lärt mig två saker under mitt yrkesliv.
En är att fångar som tjallar
säger eller fabricerar vad som helst för att förbättra sin situation.
Den andra är att mördare brukar hota och skryta
för att skrämma andra fångar.
Vad de inte brukar göra är att gå runt och antyda saker.
Jag beklagar.
Och även om Reynolds var inblandad,
inser jag inte hur den här Ratzer kan hjälpa oss nu.
Jag menar att det kan finnas en koppling mellan dem.
De kanske känner varandra.
Det gäller mitt liv, för fan.
Ja.
Jag vet, och jag vill gärna rädda det,
för du kom och bad mig att försvara ditt liv och din frihet.
Men Rusty, oavsett strategi...
...kommer den inte att vara:
"Kolla, vi vet en kille som känner en annan i fängelse,
och det fanns sperma från båda
i samma lägenhet som tillhörde nån död prostituerad."
Som var bunden precis som Carolyn.
Inte precis.
På liknande sätt.
Herregud. Okej. Vet ni vad?
Fråga Ratzer själv. Han kommer hit imorgon.
Va?
Jaha.
Han är på löpbandet.
Just det. Mitt förslag.
Han angrep en man igår kväll.
Hellre löpbandet.
Mamma, begick han mordet?
Nej. Nej, raring.
Din pappa har mycket raseri inom sig...
...men inte det här.
Ratzer, det kan nog vara han.
Är du inte fördomsfull nu?
Det är möjligt.
Vad tror mr Horgan?
Ray tror att det är dött spår,
och att jag börjar bli en fara för fallet.
Har han rätt?
Kanske.
Du verkar faktiskt ha gått lite överstyr.
Vad menar du med det?
Alltså, du klådde upp en man.
Jay, han kom till vårt hem.
Han hotade dig. Han hotade mamma.
Vad skulle jag göra?
Jag vet inte.
Jag är orolig för dig.
Åh, raring.
Var inte det.
- Hej, Tommy. - Hej, Carolyn.
- Förföljer du mig? - Jag förföljer...
Hör på. Jag har fått höra att du inte vill jobba med mig, och...
Vem har sagt det?
Jösses. Det spelar ingen roll.
Stämmer det att du inte vill jobba med mig?
- Jag... - Säg det bara.
Jag sa att...
...jag föredrar att sköta mina fall själv.
Och om jag ska assistera nån, ska det helst vara Rusty,
för han är vice statsåklagare, och för min karriär, du vet...
- Ja, jag vet. Det är logiskt. - Ja.
Men jag fick höra att du specifikt inte ville jobba med mig.
Det sa jag inte.
Jag kanske blev missförstådd.
Du jobbar sent.
Ja.
Du, den där Liam Reynolds som dödade Bunny Davis?
Vad är det med honom?
Det är just det. Jag har hört saker.
Att han uttalade hot mot Carolyn.
- Han sitter inne. - Och...
...just det.
Men har du kollat upp honom?
Ja, och om utredarna hittar nåt nytt, ska vi undersöka det.
Men du tror inte att det ligger nåt i det?
- Han sitter inne. - Ja.
Liam Reynolds är ett dött spår.
Just nu är vårt fokus Rusty Sabich, eller hur?
Ja.
Barbara.
Clifton, det är Barbara Sabich.
Ja. Jag hoppades att du skulle ringa.
Förlåt. Det här var ett misstag.
Det var en dålig idé.
Vem var det som sa: "Vi ångrar misstagen vi inte begår"?
Får mig att känna mig trygg.
Är inte det negativt i konstvärlden?
Inte för mig.
Och trygghet har varit sällsynt för mig på sista tiden.
Lewis Carroll.
Vadå?
"Till slut är de enda val vi ångrar de vi inte gjorde."
Jag gissade på Oscar Wilde.
Nu känner jag mig lite mindre trygg.
Jag vill inte vara den som gör det första draget.
Jag vill inte att du ska göra nåt du inte vill.
Nog vill jag.
Men jag borde inte.
Men jag vill.
Jag hade inget med det att göra.
Men du hade med henne att göra, mr Ratzer.
Spår av din sperma hittades i hennes lägenhet.
Jag var inte där den kvällen.
Jaha, så du minns henne trots allt?
Hade du sex med den här kvinnan?
Ja, det är möjligt.
Möjligt?
Jag hade sex med prostituerade, okej?
Och hon verkar bekant, okej?
Men, alltså...
Jag älskar min fru, okej?
Men efter fyra barn har hon inte varit intresserad av sex.
Så ibland, ja. Men inte ofta.
Och den här mannen?
Nej, honom har jag aldrig sett förut.
Är du säker?
Visst är jag säker.
Varför skulle jag ljuga?
Är du orolig för att bli misstänkt för mordet
vilket du kanske redan är, med ditt dna på brottsplatsen?
Vi vet att Liam Reynolds är skyldig.
Om du känner igen honom, är det bäst att säga det nu.
Vi måste driva det här längre.
Alltså, jag känner inte igen honom.
Vi vet att du var där.
Jag har aldrig sett honom förut och jag hade inget med det att göra.
Sträck ut armarna.
- Nästa. - Vänd dig om.
- Bra. - God morgon.
Klart.
Mr Molto, kan jag få en kort kommentar?
Vi har hört att det talas om förhandling.
Åklagarämbetet tänker inte förhandla.
Svaranden är mordmisstänkt,
och ingen straffreducering är på tal.
Vi väntar oss en opartisk rättegång,
där ett straff utmäts som passar brottet.
Det är allt jag kan säga.
Och vilket straff skulle passa det här brottet?
Faktiskt...
...vill jag säga det här.
Vi har sett en grotesk och systematisk brist på ansvarsutkrävande
alltför länge i den här staden.
Faktiskt, i hela landet.
Wall Street gjorde på ett brottsligt sätt människor fattiga
genom sin huslånesvindel, men inte en enda bankman fick fängelse.
Läkemedelsföretag prioriterade sin vinst
före patienters liv, med sina opioder.
Ingen från den branschen fick fängelse.
Så det har gått ut ett klart budskap i USA,
att om man är mäktig nog
kan man göra vad som helst och slippa straff.
Men inte längre. Absolut inte.
Tommy, kan du förklara hur det där hjälpte vår sak?
Tommy.
- Jag ställde en fråga. - Ett ögonblick, bara.
Okej.
Jag uppskattar verkligen utnämnandet.
Jag är väldigt...
Jag är tacksam för utnämnandet, absolut.
Vad jag inte uppskattar och tolererar är denna misstro.
Jag är bra på mitt jobb.
Tror du att du hade fått fallet om jag inte hade förtroende för dig?
Tja, jag vet att många här har
problem med mig på nåt sätt.
Och skälet till det är...
...att de hör antydningar,
inte bara från Raymond och Rusty, men även från dig.
Tommy.
Vad har hänt med dig...
- Jag vill... - ...den gångna månaden?
Jag vill säga att...
...för bästa chans till fällande dom,
måste jag kultivera respekt och goodwill från juryn, eller hur?
Därför sa jag som jag gjorde.
Jag är på den goda sidan här.
Potentiella jurymedlemmar måste veta det och ännu hellre känna det.
De måste förstå att en sak är sann
därför att Tommy Molto säger det.
- Jaden, klockan är halv åtta. - Vännen, har du väskan klar?
Den står ju där.
Hallå.
Inga mordrättegångar vid frukost, särskilt inte min.
Stäng av mobilen.
Jag har en jättestor finne i ansiktet. Är det cancer, tror du?
- Nej. - Den är jättestor.
- Säkert stress. - Är du säker?
Få jag se.
- Vad fin du är. Jobbintervju? - Tack.
- Terapi, faktiskt. - Det är säkert en hjärntumör.
Klär du dig så fin för terapeuten?
Ja.
- Hon gillar när jag är söt. - Var är min mobil?
Alltså... Kan nån ringa min mobil?
- Kan du ringa din pappas mobil? - Jag ringer.
Den är absolut här nånstans.
- Ringer. - Där.
Måste vara nära.
Vem är det?
Det är Jaden.
Vad tänker du på?
Ingenting.
Jag tror dig inte.
Det här är trevligt.
Bara så.
Ja, det är trevligt.
Hälsa din mamma från mig att hon är söt.
Okej.
- Okej. Hej då. - Hej då.
Hej då...
- Peta inte. Det blir värre. - Det gör jag inte.
Varför... Varför ligger Kyles cykel bland soporna?
Vet inte. Jag la den inte där, raring.
Den är bara skrot.
Växlarna är paj och kedjan bara hoppar av.
Så jag bara...
Okej.
Och när var detta?
Drygt en vecka sen.
Vi hade en session i måndags.
Snälla dr Rush, måste vi prata om osanningar?
- Jag orkar inte... - Nej, okej... Jag...
Och du har uppenbarligen...
...övervägt att ha en affär med honom mycket längre än så.
En aff... Det var bara en kyss.
Det var inte...
...bara en kyss.
Det låter som om det var... en romans.
Ja.
Det var romantiskt.
Väldigt romantiskt.
Kanske var det därför...
...du inte berättade.
Jag vet inte varför jag inte berättade.
Jag skäms inte.
Det gör jag inte.
Att veta att jag kunde.
Att veta att jag var...
...åtrådd.
Ja.
Åtråvärd. Jag kände lättnad.
Vet du...
...när jag var hemma hos Clifton,
gick jag uppför trappan, och jag minns att jag tänkte...
...att Jaden skulle vara stolt över mig.
Jaden?
Jag känner hur hon...
Hur hon dömer mig.
Och jag...
Alltså, det kanske är en projektion för att jag dömer mig själv...
...för att jag stannar hos honom.
För att jag förlåter honom.
För att jag älskar honom.
Ja, jag kunde ha legat med Clifton, men det gjorde jag inte.
Så tala om för mig...
...om det är nåt att vara stolt över.
Hej.
Du, jag säger inte att det är hopplöst.
Jag kan vinna fallet, Rusty.
Men du måste låta mig göra det.
Kan vi nämna Liam Reynolds? Visst.
Men vårt jobb är inte att visa att nån annan gjorde det,
åtminstone ingen specifik person.
Vi ska poängtera att de inte kan bevisa att det var du.
Vi måste etablera ett trovärdigt alternativ till mig.
Annars är det...
Jag håller inte med.
Tror Barbara att du är skyldig?
Självklart inte. Vart vill du komma?
Är du säker?
Ja, jag är säker.
Lorraine är helt övertygad om att du är skyldig.
Det kommer självklart inte från mig,
och hon brukar inte okritiskt tro på tv-nyheterna.
Hon och Barbara är nära vänner.
Barbara vet att jag är oskyldig.
Jag hoppas det, för det här fallet kan hänga på henne.
Hur då? Hon kan inte ge mig alibi.
Som din fru kan hon
- vittna om ditt uppträdande... - Nej...
- ...senare den kvällen. Vad du gjorde... - ...nej.
- ...om du var upprörd... - Vi låter inte henne vittna.
...frånvarande.
- Hon kan vittna... - Nej, Ray.
...från sitt unika perspektiv om att du omöjligt kunde ha begått
ett mord strax innan.
Det visar alla som ser på att hon tror på dig.
Hon tror på din oskuld.
Det betyder en hel del.
Så mycket vet jag.
Och, vilket inte behöver sägas, men jag tänker ändå säga det.
Mellan nu och rättegången
får du inte misshandla nån.
Äntligen är det dags.
Rättegången som inte bara har fängslat Chicago
utan hela landet, börjar imorgon.
Rusty Sabich ska ställas inför en jury av sina likar
och möta anklagelserna om mordet på hans förra kollega, Carolyn Polhemus.
Okej.
Mr Molto.
Mitt herrskap i juryn, vi har redan mötts i juryuttagningen,
men låt mig presentera mig igen.
Jag heter Tommasino Molto,
men jag är från Chicago som ni, så säg Tommy.
Jag är åklagare i fallet tillsammans med mr Nico Della Guardia, som ni också mött.
Vi representerar staten.
Vi ska presentera bevis för ett brott.
Ni ska väga bevisens vikt och överväga dem
och slutligen avgöra om de bevisar svarandens skuld.
Den här mannen är anklagad för mordet på Carolyn Polhemus.
Vi ska presentera vittnesmål, fysiska, vetenskapliga och rättstekniska bevis
som ska leda er till en slutsats.
Några ord om offret.
ÅKLAGAREN MOT ROZAT SABICH
Jag kände henne.
Vi kände henne alla.
Hon var en kollega i distriktsåklagarämbetet.
Älskad av alla.
Ur bevismaterialets synpunkt ska det inte spela nån roll att jag kände henne.
Beundrade henne. Jag saknar henne.
Detta saknar bevisvärde,
men jag låtsas inte att det inte spelar roll.
Så om jag visar känslor, ber jag om ursäkt i förväg.
Åklagare ska vara tuffa, eller hur?
Okänsliga.
Vara funktionärer.
Ja, vi är funktionärer i det allmänt accepterade systemet
för att skilja rätt från fel.
Vi är byråkrater.
Ni kanske tror att efter att driva åtal i många år
och se svaranden komma och gå, borde vi vara vana.
Att allt detta flyter ihop.
Men inte idag, för jag kände henne.
Idag har ni, alla ni,
tagit på er en av en medborgares allvarligaste plikter,
och ert jobb är helt enkelt att hitta sanningen. Hitta fakta.
Det är ingen lätt uppgift, som vi alla vet.
Minnen bleknar, hågkomster blir dunkla
och bevisen pekar åt olika håll,
och ni kan bli tvingade att besluta om nåt
som ingen verkar veta eller vill säga högt.
Detaljerna i bevismaterialet här är outsägligt hemska.
Jag ska visa er ett foto. Det är mycket våldsamt.
Just det. Om ni såg det här på tv hemma skulle ni stänga av tv:n,
inte se, inte lyssna, inte begrunda detta.
Ingen borde vara tvungen att se eller lyssna på det.
Men här måste ni det.
Ni måste.
Det är ett verkligt brott. Ett verkligt offer.
Carolyn Polhemus.
Och hon hade en son,
Michael.
Så det finns stor smärta.
Till slut behöver ni inte försöka räkna ut varför det hände.
En persons motiv kan ju finnas inlåsta i det inre för alltid.
Men ni måste försöka avgöra vad som hände.
Annars vet vi inte om den här mannen förtjänar att friges eller straffas.
Och om vi inte kan finna sanningen, var finns hoppet för rättvisan?
Det var därför Carolyn valde det här jobbet.
Det var därför vi alla gjorde det.
Hoppet om rättvisa.
Så till slut tänker jag inte be er att gråta för Carolyn, fast ni kanske gör det.
Eller att känna för hennes familj och son.
Vilket ni självklart gör.
Jag vädjar bara till er att vara sanna. Att vara trogna sanningen.
Det är allt som Carolyn skulle ha önskat.
Var trogna sanningen, bara.
Tack.
Helvete.
BASERAD PÅ ROMANEN AV SCOTT TUROW
Undertexter: Bengt-Ove Andersson