Taip?
Kailai, galim pakalbėti sekundėlę?
Mes čia su mama.
Labas, sūneli.
Kailai, gegužės 18 dienos vakare
prie Karolinos namo nufotografuotas tavo dviratis.
Ko ten buvai?
Nesuprantu, apie ką kalbi.
Mielasis...
Aš ten nebuvau. Gal pravažiavau pro šalį ir viskas, aš...
- Sūneli. - Kailai, yra nuotrauka...
kurioje užfiksuotas tu prie Karolinos Polemus namo gegužės 18 d. vakarą.
Kodėl ten buvai?
Sūneli, tas nuotraukas mums davė policija,
taigi, jie irgi turi šiuos įkalčius.
Sakyk atvirai. Tai dabar svarbu.
Dieve mano. Dėl Dievo meilės, Kailai, kodėl ten važiavai?
Spėju, norėjau pajusti, ką reiškia ten būti.
Ką?
Ten, kur lankeisi.
Vadinasi, žinojai apie tėtį ir Karoliną?
Girdėjau, kaip judu bardavotės dėl to.
Gerai.
Ar tavo sesuo žino? Ar Džeiden... Ar... Ar ji žino?
Aš jai nesakiau. Nežinau.
Kada sužinojai apie tai?
Ar tai svarbu?
Neklausčiau, jei nebūtų svarbu.
Aš neprisimenu.
Gal prieš kokius kelis mėnesius.
Vadinasi, ten važiavai pamatyti, kaip ji atrodė?
Tu neieškojai jos nuotraukos „Google“,
tu norėjai pamatyti, kur ji gyveno.
- Apžiūrėjai jos namus? - Rasti.
Ar apžiūrėjai jos namus, Kailai?
Aš nesuprantu priežasčių, kodėl tu ten važiavai.
Gal aš mėginau suprasti tavo priežastis.
- Apie tai noriu kalbėt su mama. - Ne! Aš tavo tėvas...
- Rasti. - ...ir tu man atsakysi...
Rasti, prašau.
Viskas gerai.
Tiek to.
Banė Deivis buvo dukra.
Banė Deivis buvo sesuo, draugė, pusseserė.
Banei Deivis buvo 26-eri,
kai ji atsidūrė viena purviname motelio kambary su pabaisa,
ir ji prašė... maldavo...
to vadinamojo žmogaus ją paleisti.
Bet ne.
Šis žmogus, Lijamas Reinoldsas,
yra toks žmogus, kuris daro tai...
ir tai...
ir tai.
Ką manai?
Manau, kad tu nuostabi, Karolina.
Visiška netvarka, blemba.
Labas.
Labas. Lemputė prie įėjimo nedega.
Jis pravažiavo pro jos namus kelis kartus
ir kartą pamatė tave ten įeinantį.
Suprantama, jam reikia terapijos kuo skubiau.
Kodėl?
Rasti, jis tai nešiojosi savyje kelis mėnesius.
Mes nežinome, kokį poveikį jam tai padarė.
Gerai, bet mes abu galim pakalbėt su juo apie tai.
Žinoma.
- Taip, kaip dabar kalbėjai? - Nebūtina...
Ką nori tuo pasakyti?
Tu kvotei vaiką.
Aš jį kvočiau?
Taip.
Aš klausinėjau jo.
- „Ar apžiūrėjai jos namus?“ - Jis ten buvo, žinoma, kad klausiau.
Kaip prokuroras, Rasti.
- Tu šaipaisi? - Jam penkiolika!
- Kas, po galais, tau negerai? - Ką?
- Tu mus į tai įvėlei, Rasti. Tu. - Žinoma. Aš.
Taip, esu didžiausias nusidėjėlis.
Bet žinai, ką? Tu irgi čia suvaidinai savo vaidmenį.
Ir tau teks prisiimt sušiktą atsakomybę anksčiau ar vėliau.
Aš daugiau nebegaliu. Man gana.
- Aš tiesiog... - Gana!
Mano, kaip mediko, nuomone,
mirties priežastis buvo smūgis buku daiktu į kaukolę.
Teisėjas jau žinos, kad esi ekspertas,
todėl tau nereikia aiškintis.
Nereikia sakyt „mano nuomone“.
- Sėdėk tiesiai. - Gerai.
- Tiesiog sėdėk tiesiai. - Nereikia...
- Neaiškink, kaip man... - Prisiekusiesiems pateiksi
- savo išvadas. Savo ekspertizę. - Ne... Gerai, aš...
Nesielk taip, lyg tu čia svarbiausias.
Koks... Ne. Nereikia šito.
Aš atėjau į šią sušiktą repeticiją
- prikeltas anksti ryte... - Už ką esu dėkingas.
Aš esu medicinos daktaras. Ir tu privalai mane gerbti.
Aš gerbiu tave kaip daktarą.
Tačiau kaip liudininkas, kaip žinoma, esi susišikęs.
Na ir pimpis tu.
Pamiršk tai.
Ir dėl šito prikėlei mane iš lovos?
Beje, duosiu tau tą dokumentą, šūdžiau.
Šios bylos detalės laikomos paslaptyje.
Nenutekinta nė viena detalė.
Ar išties yra pagrindo šiai bylai?
Jie net nužudymo įrankio neturi.
Aš nematau, kaip jie įveikė
pagrįstų abejonių ribą.
Kaip ši byla iš viso pasiekė teismą?
Buvę bendradarbiai taikosi vienas kitam perkąst gerkles...
Sabičas turi du vaikus...
- Bet Kailas ten buvo. - Ne.
Jis tik pravažiavo pro šalį, kaip sakiau.
Tik kelis kartus.
- Mes įsitikinę, kad jis jos nenužudė? - Žinai, tai nejuokinga.
Visai nejuokinga, blemba.
Aš ir nejuokavau.
Taigi, Maiklas Koldvelas Karolinos name jos nužudymo vakarą.
Kailas ten nufotografuotas prieš kelias savaites iki to?
Jėzau Kristau.
Man reikia gerai tai apgalvoti.
Aš neturiu.
- Blemba... - Kas nors dar?
Tiesiog neišsimiegojau, Rėjau.
Ir viskas?
Kas yra?
Mes su Barbara susipykom, ir ji pasakė, kad jai gana.
Ar jos „gana“ reiškė „aš tave paliksiu“?
Liaukis. Jei ji ketintų tave palikti, jau būtų palikusi.
- Dabar nenoriu apie tai. - Ko jai dar laukti?
Tinkamos priežasties?
Tu ją išdavei.
Tu išdavei savo vaikus.
Žinant Barbarą,
vaikų išdavystė jai skaudžiausia.
Rėjau, tiesiog... Tai sudėtinga.
Tai paaiškink man. Nagi.
Depresija, manija, narcisizmas.
Viską išklausysiu.
Pasiųskim tave pas gydytoją, tegu diagnozuoja, blemba.
Bet bijau, kad atsakymas bus tiesiog „paršas“.
Tau pasistojo ir tu išdulkinai Karoliną,
ir dabar nori jaustis ne toks kaltas.
Taip elgiasi neištikimi vyrai, Rasti.
Jie nori sušlamšti pyragą, o paskui veblenti apie sudėtingumą.
Prisiekusiesiems viskas atrodys paprasta.
Pliusas tas, kad tai jiems pasirodys ir neoriginalu.
Jų tai nesukrės.
Bet jei nori žinoti, mane tai sukrėtė.
Ir Lorein sukrėtė. Ir, neabejoju, Barbarą.
Bet ji dar neišėjo.
Vadinasi, ji ketina tai ištverti.
Žinai, ką? Palauk sekundėlę.
Žinai, ką? Aš...
Nedrįsk sakyt, kad neprisiimu atsakomybės,
kad nejaučiu gėdos ir kad nesu apimtas kaltės.
Eik šikt.
Žinai, per 40 metų savo darbe mačiau daugybę kaltės ir gėdos.
Gėdą žmogus prisiima sau pats.
Tai savanaudiškas, egocentriškas poelgis.
Kaltė – kai pripažįsti skausmą, kurį sukėlei kitiems.
Aš neabejoju, kad jauti gėdą.
GENERALINIS PROKURORAS KUKO APYGARDA, ILINOJUS
Tomi...
Tomi, kodėl esu liudytojų sąraše?
Nes manau, jog turi informacijos
apie Karolinos ir Rasčio santykius.
Aš neturiu jokios informacijos apie tai, kas nutiko tą vakarą.
Bet gali turėti šiek tiek informacijos apie kitus vakarus.
Tiesa?
Jaučiu, jog būta reikalo pranešti Žmogiškųjų išteklių skyriui,
tad gal tave stabdo pačios kaltė?
Na, tu ir šūdžius, žinok.
Ei, paklausyk.
Mes tai darom dėl Karolinos, girdi? Pagalvok apie tai. Dėl jos.
Sveiki, ponai.
Ačiū, kad atėjote.
Kaip laikotės? Jums ko nors atnešti?
Nieko?
Man tai ne itin patinka.
Puikiai suprantu. Tai siaubinga.
Bet ruošiant bylą prieš poną Sabičą,
mums kiekviena smulkmena tampa itin reikšminga,
o gynyba apipils jus klausimais.
Todėl noriu pasirūpinti, kad viskas vyktų teisingai.
Ar mums nederėtų turėti advokatą?
Tai absoliučiai jūsų reikalas,
bet aš tik noriu pasitikslinti tai, ką jau esame aptarę.
Čia nufotografavai poną Sabičą,
įeinantį į tavo mamos namus tą vakarą, kai ji buvo nužudyta.
Birželio 16-ą, 21.49 val. Teisingai?
Taip.
Ir visas šias nuotraukas fotografavai tą patį vakarą?
Taip.
Kodėl nenufotografavai jo iš ten išeinančio?
Kai jis įėjo, aš nuėjau.
Ko ten buvai?
Kartais aš tiesiog ten nueidavau.
Kodėl?
Jis jau atsakė.
Gerai. Mes... Labai svarbu viską aptarti,
nes jie šito klaus, suprantat? Jo advokatai.
Nes ji mano mama.
Kartais tiesiog nueidavau pažiūrėti į jos namus.
Matei dar ką nors pas ją ateinant?
Tą vakarą ten buvo tik jis.
Kokios būklės ponas Sabičas pas ją atėjo?
Kaip jis elgėsi?
Nežinau.
O koks jis tau pasirodė to jūsų susitikimo metu?
Minėjai, kad tada apkaltinai jį nužudžius tavo mamą.
Tiesa?
Jis tai neigė, bet jis melavo.
Kodėl taip manai? Iš ko sprendi?
Iš jo akių.
Be to, ji man pati sakė, kad jo bijojo.
Bet maniau, kad jūs ne... Kada buvai susitikęs su mama?
Kartą įkalbėjau ją nueit kartu papietaut.
Ji atrodė įsitempusi,
ir aš susinervinau, nes maniau, kad dėl manęs.
Paklausiau jos, kas yra,
ji atsakė, kad vienas vyras iš jos darbo kelia jai baimę.
- Ar ji įvardijo jį? - Ne.
Ji sakė, kad kartu su juo tyrė bylas,
ir todėl negalėjo juo atsikratyti.
- Sveiki. - Sveiki.
Ko norėtumėte?
Aš manau...
„Belvederio“ martinio. Be alyvuogių ir sulčių.
- Labas. - Labas.
Apie tave kalbu visą savaitę.
Nėr taip, kaip nuskambėjo.
Aišku.
Išgersi, Klifai?
Neketinau, bet dabar išgersiu.
Barmeno rankos.
Oda trūkinėja.
Kaip drama?
- Taip pat. - Taip? Nieko prieš, jei prisijungsiu?
- Junkis, žinoma. - Taip?
Kliftonas.
- Barbara. - Barbara.
Malonu oficialiai susipažinti.
Koks čia kremas?
Taip. Kremas. Džanin gamybos.
Taip, kakavos sviestas ir žolė.
Tik nelaižyk pirštų.
- Apsineši. - Aišku.
- Ačiū už įspėjimą. - Prašom. Nėr už ką.
Dosniai. Ačiū.
Papasakok apie savo tatuiruotes.
Žinau, kad visi to klausia.
Taip. Suprantu.
Šita. Aš dar ir šioks toks menininkas.
Užsiimu projekciniu menu, bet šitą sukūriau apimtas jaunatviško idiotizmo.
Tai Permainų knyga.
Esi apie ją girdėjusi?
Esu girdėjusi apie Džoną Keidžą,
Brajaną Eno ir atsitiktinį kūrybinį procesą.
Taip.
Ir labai daug žinau apie jaunatvišką idiotizmą.
- Į sveikatą. - Į sveikatą.
Rigo.
Spėk, ką padariau.
Aptikau tą antrąjį Banės Deivis byloje.
Ką? Kaip tau pavyko?
Sistemoje jo DNR atitikmens neradau.
Bet tas kvailys savo DNR nusiuntė į Ancestry.com.
Brajanas Ratseris.
Ratseris. Adresas?
Ar ką nors žinom apie jį?
Nieko, išskyrus tai, jog jo spermos aptikta
prostitutės nužudymo vietoje.
Klausyk, ačiū tau.
Žinau, kad rizikuoji.
Aš tai darau ne dėl tavęs, o dėl Karolinos.
Rasti, čia laikykis ramiai, gerai?
Nieko nesakyk.
- Laba diena, ponia. - Sveiki.
Atsiprašome už trukdymą. Mes iš Čikagos policijos.
Ieškome Brajano Ratserio. Jis namie?
Mielasis!
Jis rūsyje.
Gal užeikite į vidų, aš jį pakviesiu.
Gerai.
Mielasis.
Mielasis?
- Taip. - Atėjo iš policijos.
Sėskite, prašau. Jis tuoj ateis.
- Gerai. Ačiū. - Kavos?
Ačiū.
Sveiki.
- Sveiki. - Kuo galiu padėti?
Tiriame kai kokius įvykius, nutikusius šiose apylinkėse
2019 m. birželio 16 d.
Naktį. Apklausiame gyventojus.
Kokį įvykį tiriate?
Vieną įsilaužimą.
Ne jūsų gatvėje. Už kelių kilometrų, Robertsono.
Antradienio naktis. Žinau, gali būt sunku prisiminti, bet...
Man nereikia nieko prisiminti. Aš tos gatvės nežinau.
Jei tai nutiko naktį, aš dirbu naktimis.
Kur jūs dirbate?
O galiu pamatyti jūsų ženklelius?
Prašom.
Ten buvo rasta
- nužudyta sekso darbuotoja, taigi... - Prašom.
Taip. Ne dabar, mieloji.
Sakiau, ne dabar.
Gerai.
Ko jums konkrečiai reikia?
Aš jums pasakiau.
Kur dirbate, pone Ratseri?
Ar atsakėte į šį klausimą?
Neprivalau atsakinėt į jokius klausimus.
Anksčiau ar vėliau teks į juos atsakyt.
Noriu pasakyt, jums teks apie tai kalbėti.
Ar aš jus pažįstu?
Mano kortelė.
Paskambinkit, kai būsit pasiruošęs kalbėt.
O jei ne?
Manau, jums teks.
Ir manau, kad žinote, kodėl.
O gal paklaust jūsų žmonos?
Ei, Lora?
Taip?
- Viskas gerai, mieloji. - Taip?
Kas yra? Ko nors reikia?
Norėjau padėkoti už kavą.
Prašom. Ar viskas gerai?
Taip.
Gerai.
Nešdinkitės iš čia.
Juk prašiau jo neerzinti.
Tik uždaviau jam vieną klausimą.
Negaliu, blemba, patikėti.
Ko tu tokia išsigandusi?
Bi?
Bi, ką čia darai?
Neketinu rizikuoti.
Jis važinėjo pro jos namus.
Kas paneigs, kad jis nenužingsniavo jos sodu,
nežiūrėjo pro jos langą, nestovėjo ant durų kilimėlio,
neskambino į jos duris?
Liaukis.
Aš nemanau, kad Kailą įtaria.
Rasti.
Kartais man atrodo, kad tu pamiršti, jog mūsų sūnus juodaodis.
Kaip jauteisi išvydęs tėtį jos namuose?
Nori pakalbėt apie tai?
Ne.
- Juk pajutai kažką. - Bet nenoriu apie juos kalbėti.
Kailai.
Kur kas blogesnių dalykų nutiko po to, kai mačiau jį einant pas ją.
Juokaujate?
Absurdas.
Man nepavyko jo prakalbinti, nors dažnai nepavyksta pradžioje.
Pirmieji susitikimai labiau skirti pasitikėjimui sukurti,
manau, ir čia susimoviau.
Klausyk, kalbant apie...
tą svarbesnę problemą, manau, būtina iš naujo nubrėžt ribas.
Gerai. Ką turi galvoje?
Čia atsirado per daug sluoksnių ir krūvio,
ir aš nebegaliu konsultuoti tavęs, Rasčio, Rasčio ir tavęs, o dabar ir Kailo vidury...
Kiekvienam jūsų reikia atskiro terapeuto.
Atskiro? Lyg turėtume tam pinigų.
Manau, aš turėčiau konsultuot tave vieną.
Suprantu.
Gali atsi...
Aš manau, kad įmanoma, jog tu nori atleisti Rasčiui
ir išsaugoti santuoką.
Taip pat manau, kad galimas daiktas...
Įtariu, kad labai tikėtina, kad tavo limbinė sistema
įsijungė visu pajėgumu.
Įsijungė savigyna, tu nori išgelbėt santuoką vaikams,
sąmoningai ar nesąmoningai darydama viską dėl to.
Tau visada rūpėjo šeimos išsaugojimas.
Bet taip pat manau, kad gali būti, jog kai vaikai užaugs ar išvyks mokytis,
ši manija atleisti
gali išsivystyti į ką nors kita,
pavyzdžiui, pyktį arba net neapykantą.
Gal tai jau vyksta.
Tavo vyras pamilo kitą moterį.
Ir dabar teisiamas už jos nužudymą.
Tau reikia atskiro terapeuto.
Pas mane buvo užsukusi Judžinija.
Ką sakė? Kodėl? Ką sakė?
Aš neprieštarauju, kad ji būtų kviečiama liudyti, girdi?
Jei ji bus tavo liudininkė,
būtų neblogai, kad ji pereitų į tavo pusę.
Pasakyk, ką ji sakė.
Ji sakė, kad...
Ji sakė, kad esi šūdžius.
Mes juk žinom, kad gali būt truputį...
Klausyk, mano prokuroriškoji pusė geriau atsiskleidžia, kai pykstu.
Juk pats žinai.
Taip, bet jei bylos pagrindą sudarys priešiškai nusiteikę liudininkai...
Judžinija darys viską, kad tik padėtų Rasčiui.
Man regis, ji truputį jį įsimylėjusi.
Privalau priversti ją paklusti taisyklėms.
Ne. Privalai gauti tiesioginių įkalčių, girdi?
Reputacijos žlugdymas čia nepadės.
Aš gausiu tau tų įkalčių, nesijaudink.
Aš jaudinuosi.
Reimondas prašė susitikti.
Kodėl? Dėl ko?
Spėju, jis mano, jog yra šansų ieškovo pareiškimui.
O jei jis taip mano, vadinasi, jis jaučia, kad sugriebė mus už kiaušų.
Mano kiaušų jis nesugriebė, Tomi.
O tavo?
Jokiam pareiškimui nėra šansų.
Ne. Dar reikia išsiaiškint, ar tame rajone yra kitų sekso darbuotojų,
ir gal jos atpažins Ratserį.
Tas tipas aiškiai kažką žino. Esu tuo tikras.
- Žinoma. - Pasiruošęs?
- Taip. Aš tau perskambinsiu. - Gerai.
Gali dar sykį papasakot to vakaro įvykius?
Sakei, kad tą vakarą buvai darbe.
Taip.
Mes keliese po darbo valandų dirbom Reimondo rinkimams,
neva dirbom Reimondo kampanijai.
Neva?
Aš daugiausia rašiau žinutes.
Ir nesulaukiau atsakymų,
ir tai mane gerokai nervino.
Ji mane ignoravo, tad turėjau kur nors nueiti.
Kelintą išėjai iš kontoros?
Truputį po 20.30 val.
Kartais vakarieniaudavau mieste, nes...
Tokios būklės namo grįžt nenorėjau.
Iš baro beveik nieko nepamenu.
Spėju, išgėriau porą gėrimų.
Galbūt užsisakiau trečią. Nežinau.
Ir tada ji atrašė,
ir aš išlėkiau.
JĖZAU, RASTI, TAI UŽSUK.
Jos žinutę gavai 21.24 val.
Iš Maiklo Koldvelo nuotraukų aišku, kad pas ją atvykai 21.49 val.
Kas toliau?
Nežinau, kaip smulkiai nori, kad pasakočiau, bet...
Labas.
Kas vyko...
- Kas? - Aš tiesiog...
Kas vyko?
Nesuprantu, ko tu taip pyksti?
Kas vyko?
Labai tavęs pasiilgau.
Mes daugiausia ginčijomės.
Ginčijotės?
Aš norėjau, kad mes vėl susitikinėtumėm, ji nenorėjo,
- ir maždaug taip. - Liaukis.
- Ei. - Išeik!
Anot mobiliojo duomenų, namo grįžai lygiai 23.00 val.
Nuo jos namų iki tavo 20 min. automobiliu, vadinasiš jos išėjai 22.40 val.
Pas ją buvai 51 minutę.
Ilgai ginčijotės.
Nešdinkis lauk iš čia.
Ir po to tu išvažiavai?
Mes pasibučiavome atsisveikindami.
Pasibučiavote?
Taip, tada išvažiavau namo.
Ji žinojo, kad tas bučinys man suteiks vilties.
Su tuo bučiniu nuėjau iki mašinos.
Su juo nuvažiavau namo.
Bet namuose suvokiau,
kad ta viltis virto žiaurumu.
Ji žinojo, ką darė.
Ji elgėsi žiauriai, blemba.
Tai ką manai?
Bylos atžvilgiu man viskas patinka.
Jiems sunku bus suformuluot kaltinimus.
Tačiau 51 minutė.
Jie užginčys, kad tiek laiko pakako ją surišt, pašalint pėdsakus.
Arba mylėtis ar ginčytis, ar bartis ir taikytis.
O kaip dėl Rasčio?
Ar jis pasirengęs duot parodymus?
Jį reikia laikyt kuo toliau nuo liudininko kėdės.
Sutinku.
Ką sužinojom apie Ratserį?
Kažkas turi būti.
Jis turi alibi?
Taip, teistumų turėjo?
Čikagos skyriaus duomenų bazė?
Nieko. Gerai. Jis juk buvo su Reinoldsu, tiesa?
Jis juk buvo kartu su Reinoldsu ir Bane Deivis.
Tik reikia tai įrodyti.
Taip, tiesiog... tęsk toliau.
Tiesiog irkis pirmyn.
Blemba.
Ei, Moltai.
Gerai. Ačiū.
Taip?
Mes daug visko prikalbėjome vienas kitam. Ir...
Aš tik noriu, kad žinotum, jog išgirdau tave.
Rasti, galim apie tai pakalbėt, kai grįšiu?
Aš įeinu į parduotuvę.
- Taip, žinoma. - Gerai?
Aš tave myliu.
Myliu tave.
Žinaimu suprasti, kodėl kiti mėgsta išgert dieną.
Esi gėrusi vakarais?
Turiu išlaikyti įvaizdį.
Kokį gi?
Mamos. Žmonos.
Tu, turbūt, nenori apie tai girdėti.
Priešingai.
Taip, man labai smalsu, ką reiškia dabar būti tavimi.
Jei atvirai...
Nežinau.
Jei norėsi pakalbėt ir manęs čia nebus...
Ačiū.
- Labas, Krisai. - Labas, Reimondai.
- Helena. - Sveikas.
Judžinija.
Dieve mano. Labas. Reimondai. Dievuliau. Kaip tu?
Laikausi. O tu?
Aš liudininkų sąraše.
- Mačiau. - Taip.
Aš žinojau apie juos abu.
Manau, nėra ko nerimauti.
Jų romano mes neneigiame.
Gerai.
Padaryk man paslaugą, gerai?
Perduok Rasčiui, kad neketinu liudyti prieš jį, gerai?
- Būtinai. - Ačiū.
- Sveiki, vyručiai. - Reimondai.
Smagu tave matyti, kaip visada.
Taip.
Gerai, eime prie reikalo.
Judviejų pozicija labai silpna, ir, manau, abu tai puikiai žinot.
Žinoma, nėra visiškas nulis.
Jis buvo pas ją, jį su ja matė paskutinį.
Šis tas, bet tai tik trupiniai.
Mes manome kitaip.
Rasčio mašinoje nė lašo jos kraujo, jokio jos DNR.
Jos name kraujo klanai,
o jo mašinoj – nė mikroskopinės dalelytės.
- Jis ją išvalė. - Anei ant drabužių.
- Irgi išvalė. - Nužudymo įrankio nėr.
Išmetė.
Vien teorija jūs nieko nepešit, suprantat?
Tas jos surišimas rodo išankstinį sumanymą.
Mirtinas smūgis žarstekliu? Impulsyvumą.
Nuo pat pradžios jūsų byla – visiška painiava.
Mums patinka iššūkiai.
Žinau, kad ne be priežasties
reikalaujate menkesnio kaltinimo trukdymu,
ir aš būčiau daręs tą patį,
kad nors už to galėtumėt užsikabinti, nes nieko nepešti...
Ko tu nori?
Matau, jog kažkam liepta patylėti.
- Protinga. - Gerai. Prašau, gal...
Rastis negali rizikuoti sėst visam gyvenimui,
o tu nesutiksi su išteisinimu
ir viso savo politinio kapitalo sunaikinimu.
Mes pripažinsime trukdymą, treji metai.
Rėjau, rimtai manai, kad mes apsiribosime tik kaltinimu tyrimo trukdymu?
Nikai, juk žinai, kad paskubėjai.
Tomiui žūtbūt reikėjo įtariamojo.
O mintis, jog juo gali tapt Rastis...
Rimtai? Eik šikt.
Pakalbėkim apie didesnę tavo bėdą, sėdinčią dešinėje.
Tavo byla – šūdina, sąlygota,
kurpiama sumauto pigaus valdininkėlio prieš mane.
Nesi kvailas, Nikai.
Aš tau siūlau teistumą.
O teisėjaujant Litlui,
turiu didelių šansų gauti visišką išteisinimą.
Tai politinės kartuvės.
Aš tau siūlau išeitį.
- Kas čia? - Paskaityk. Pažiūrėk.
Kodėl tai matau tik dabar?
Mes patys ką tik gavom.
Paprastai mes taip nesimylime.
Bent jau pastaruoju metu.
Ar toks seksas būdavo su ja?
Ne.
Ji nėra tu.
Nebuvo.
Manau, man sunku suprasti...
ar savęs klausei...
ką buvai pasirengęs prarasti?
Mes su tavim buvom labai nutolę.
Kartais net kalbėtis nesugebėdavome.
O ji manyje kažką pažadino, supranti?
Kažką,
kas, maniau, buvo mirę.
Sakei, kad turiu prisiimt atsakomybę...
Bi, neturėjau galvoje to, ką tu...
Nemanau, kad klydai, Rasti.
Manau, kad mes leidom sau
nutolti.
Net ir dabar, tuo pasimylėjimu, regis, mes įrodinėjome kažką.
Kad tarp mūsų dar yra tai, ką anksčiau turėjom.
Ar yra?
Reimondas, blemba.
Turiu atsiliepti.
Sveikas.
- Rasti. - Taip.
Mūsų byloje – posūkis.
Tavo odos buvo aptikta po Karolinos rankų pirštų nagais.
Ką? Pala. Negali būti.
Tai ataskaitoje. Ką tik sužinojau.
Ne, aš... Rėjau, ji nė sykio man neįdrėskė.
Kaip... Tai sušiktas melas.
DNR yra DNR, Rasti.
Ne, tai melas. O Dieve.
Negaliu patikėti, kad jie to ėmėsi.
Kas?
Sušiktas Moltas ir Delsa, ir Kumagai, visi jie.
- Liaukis. - Kuria prasme?
Ji man nebuvo įdrėskusi.
Tai jie pakišo. Jie neturi įrodymų.
Jie neturi įrodymų, todėl stengiasi mane pakišti.
Tėti!
Nagi! Atidaryk! Žinau, kad tu ten!
- Velnias. Ką? - Turi būt paaiškinimas.
- Tėti! - Ne, aš...
- Kas? Kas čia vyksta? - Kažkas tranko į duris!
Reimondai, palauk. Kas vyksta?
- Aš nežinau. - Nusiramink.
- Aš žiūrėjau TV ir... - Gerai.
Dukrele, nusiramink. Viskas gerai.
Ei! Liaukis baladojęs į mano duris!
- Kas ten? - Aš nežinau!
Rasti. Džeiden!
- Drįsti grasinti mano šeimai! - Tėti, kas ten?
- Palauk! Liaukis! - Skambinu policijai.
Ne! Neskambink, Barbara. Leisk pagalvoti.
Atidaryk.
- Džeiden, pasitrauk nuo durų! - Pasitrauk!
- Atidaryk duris, blemba! - Palau...
- Rasti. - Pone Ratseri! Paklausykit manęs.
- Drįsti grasinti mano šeimai... - Jums reikia manęs.
- Pasitraukit nuo mano namo. - ...aš pagrasinsiu tavo šeimai!
- Mieloji, ateik. Dukrele. - Pone Ratseri!
- Paklausyk manęs... - Rasti? Alio?
Dar sykį! Prisiekiu Dievu!
- Rasti! - Tėti!
- Rasti, liaukis! - Pakaks! Žiūrėk į mane!
- Prašau! Tėti. - Rasti!
PAGAL SKOTO TEROU ROMANĄ
Išvertė Egidija Namavičė