Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ABORIGINER OG ØYBOERE ADVARES OM AT PROGRAMMET-
-KAN INNEHOLDE BILDER OG LYDER SOM KAN RELATERE TIL AVDØDE.
SPESIALISERT TRAUMEVASKHJELP
Traume er... Hvordan vil jeg beskrive det?
Traume er en hendelse som skjer ut av det blå.
Det er et sjokk for systemet. Det er en endring i hverdagen.
Det er der det ulykkelige genet kommer frem.
Og det er et tegn på tiden i dag.
Hva gjør en traumevasker?
Traumevask er å rydde opp etter døden.
Selvmord. Det er samlemani og elendighet.
Alle drittjobbene som ingen egentlig vil gjøre.
Vi hadde en forrige uke der en kvinne døde.
Hun hadde ligget i badekaret i åtte måneder, og ingen hadde funnet henne.
SANDRA TRENGER HJELP TIL Å HOLDE HJEM RENE
Ikke en jobb for pyser.
Det kreves en spesiell type person for å klare det.
Er det på grunn av din egen livshistorie at du klarer å vaske...?
På grunn av mine opplevelser, vil jeg ikke at noen andre skal lide.
Du er en stjerne. Og så fascinerende.
Vi er ødelagte sjeler. Alle har et problem. Alle i live har et problem.
Du har sett begge sider, du kan hjelpe folk gjennom smerten de har.
Ja, så det har vært en kamp-
-men de kampene gjør deg sterkere og til en bedre person.
FEBRUAR 2019
PORT MELBOURNE I AUSTRALIA
-Var det en fin helg? -Ja, jeg jobbet på Sacred Heart.
-Faen, jeg var så sliten. -Jaså?
-Det var en stor dag. En stor dag. -Ja.
Cheryl, dette er Brian. Han er sjefen.
Han kommer til å ødelegge kjøkkenet ditt.
-Jeg beklager på forhånd. -Det trenger du ikke.
Vi gjør det vi gjør, for det hjelper med å endre folks liv.
Situasjonen er at vi har en dame som har samlemani.
Hun pleide å ha et plettfritt hus-
-men mistet jobben for ti år siden og falt sammen.
Hun har to eldre, funksjonshemmede barn her-
-så vi må hjelpe henne å få livet på rett kjøl igjen.
Det er noe dødt her. Det er enten en pungrotte eller en rotte-
-eller noe som ikke stemmer.
Nå må vi rydde denne gangen, for vi får ikke med oss ting-
-fra baksiden av eiendommen til forsiden av eiendommen.
Dette er avføring fra dyr på gulvet, fra dyrene.
Alt her inne er helt forurenset, så vi kvitter oss med alt.
Bokser råtner, så de er ikke til noen nytte i noen form.
Som dere kan se, har huset vært forfallent i ti år-
-så det krever mye arbeid å restaurere det.
Mamma!
LYKKES DU IKKE FØRST, OMDEFINER
Mamma!
Jeg tror ikke noen tror at dette vil skje med dem-
-for det er ikke en del av agendaen deres for hvordan livet skal bli-
-om du er fattig, rik eller hva som helst.
Det er ikke det som bestemmer-
-om du opplever et traume i livet. Det er bare omstendigheter.
Det er bare søppel.
Katt for hell?
Vi kan si "dra til helvete" til den.
Hvis du har en situasjon som må håndteres-
-må det gjøres på den mest sjenerøse og omsorgsfulle måten som mulig.
-Hva var dette? -Det var min jobbpris.
Prestasjonspris. Den må vi beholde.
Vi vil beholde de fargerike.
Vi kan friske opp rommene.
For selv om vi ser på dem og tenker: "Herregud, se på dette rotet"-
-ser de på det og tenker: "Livet mitt er ødelagt."
CHERYLS VASKEDAG 3
Det er en lykkelig dag. Jeg smiler.
Og det er mannen min. Og jentene mine da de var små.
-Dette er minner, ikke sant? -Jeg er så glad det ble funnet.
Ser du? Det var det jeg sa. Alle tar en røyk, men jeg tar en drink.
Ja, jeg savner ting.
Jeg vet ikke hvordan det gikk så langt.
Jeg kan ikke tro at jeg lot det skje. Det er ikke meg.
Det kan være hvem som helst i morgen. Derfor dømmer jeg ingen.
Du vet ikke hva som kommer til å skje.
Og livet kan være veldig skjørt. Det kan bare...
STCS HOVEDKVARTER FRANKSTON I MELBOURNE
Vi fikser kjæledyrsamling og rydder opp-
-ødelagte og raserte eiendommer, luktkontroll-
-drap, selvmord, død, dødsbo, mugg, flom, brannjobber-
-meta-laber, industriulykker, cellevask, og presenterer eiendommer-
-fra herr og fru Fattig til herr og fru Rik.
Vi har alle kvalifikasjonene våre som vi får for staben.
Nå som jeg vet det jeg vet, da jeg startet bedriften for så lenge siden-
-jobbet jeg dag og natt i en varebil. Jeg har en uhelbredelig lungesykdom-
-fordi jeg ikke hadde ordentlig verneutstyr og alt det der.
Nå er jeg ninjaen. "Ta på verneutstyret. Ta på verneutstyret."
Ellers ender du opp som meg. Så de lærer av mine feil.
Hvis vi går ut her, har vi vårt eget vaskerom her.
Samlemani og elendighet ble gjort her, vasket og tørket her.
Alt med blod eller avføring-
-vil bli fjernet.
Vi har utstyr for innendørs og utendørs. Vi har luftrensere.
Vi har urinvask og gulvbehandling. Vi har vask for oppkast.
Vi må ha de rette løsningene for å kunne takle alt.
EKSELLENSE ER INGEN TILFELDIGHET.
Det er på Safety Beach-
-og det har vært en diaréeksplosjon på vaskerommet.
Vi har et dødsfall i trafikken.
Er du fortsatt på sykehuset? Det er ikke bra.
Vi bruker nødfilen til å komme gjennom.
Kan du fortsatt sove i sengen?
Jeg vil ikke at du skal sove i sengen om den er så forurenset, ok?
Da jeg startet bedriften for 30 år siden, jobbet jeg mest i en varebil.
Men det vokste til å bli en større bit av eplet enn man trodde.
Vi er Victorias største åstedsrengjøringsfirma.
God morgen, det er Sandra.
Jeg tror at uansett hva du gjør i livet, gir du 150 prosent.
Du kan være den beste toalettrengjøreren, hva du nå gjør.
Du tar alle muligheter livet gir deg.
Jeg er veldig stolt av hvor vi er. Alle kan være vasker.
-Alle kan rydde opp i rotet. -Ja.
Men vi er kvalifiserte, og vi har medfølelse.
I ettertid ser jeg at det har vært tøft.
I ettertid er det det beste jeg har gjort.
Virksomheten er babyen min.
Hvis du trenger noe, kan du alltids... Unnskyld meg.
Det kan også være lært oppførsel, så foreldrene kan ha hatt samlemani.
Ape ser, ape gjør. Hei!
Greit, vel, jeg... Unnskyld meg! Kutt ut. Jeg er i telefonen.
Det er en oksygenkonsentrator, så når jeg føler meg dårlig-
-som jeg har vært den siste uken, bruker jeg den mye gjennom dagen.
Jeg bruker den ikke når jeg sover, men jeg har den på om dagen.
Den er veldig stille, veldig anonym, jeg setter bare inn nesepinnene-
-og det gir meg nok oksygen til å fortsette.
Jeg har alltid hatt utfordringer, og det vil det alltid være.
Men jeg skal kjempe mot alle, med hodet først.
SANDRA LEVER MED KOLS-
-EN LUNGESYKDOM SOM BEGRENSER LUFTSTRØMMEN.
HELSA ER VERRE. LEGENE RÅDET HENNE TIL Å SLUTTE Å VASKE.
Vi hadde en ganske intens rengjøring i Port Melbourne.
Det tok en uke. Men etter den uken begynte jeg å bli syk.
Jeg tror det var alle patogenene i huset.
Det var en yngleplass for en infeksjon i brystet mitt.
Jeg gikk til en lokal lege. Han var forskrekket over hvordan jeg var.
Ringte en ambulanse og fikk meg fjernet fra legekontoret-
-til Peninsula Private Hospital.
Peninsula Private Hospital fant ut at jeg også hadde hjerteproblemer.
Jeg vet nå at hvis jeg blir syk, kan det raskt gå nedover.
Jeg vet at du elsket å vaske.
Det var identiteten din i 30 år. Var det vanskelig å gi...?
Ja, det var det. Men det var enten det eller helsen min.
Hva skulle det være? Dessverre satte jeg meg selv først.
Men mine ansatte er mer enn gode nok.
STC-STABSMØTE FRANKSTON I MELBOURNE
-God morgen, alle sammen. -God morgen.
Unnskyld, jeg er litt andpusten i dag.
Og jeg tror jeg er litt forkjølet.
Det oppsto en situasjon der folk hadde en veggedyrjobb.
De snublet over en veldig stor mengde meta.
Det er så mye at de selger.
Jeg tror det er dop verdt 56 000 dollar der.
Jeg vil ikke at noen av dere skal være truet eller redde.
Det er over vårt lønnstrinn.
For de som ikke vet, heter jeg Sandra-
-det er mange nye fjes her som jeg ikke kjenner.
Hvordan passer du inn? Liker du det?
Det er veldig interessant. Jeg har ikke hatt en dårlig dag.
-Vi kommer til å ha dårlige dager. -Vent på tur.
Du trenger ikke medlemskap på treningssenter.
Det er konstant og tungt arbeid.
Du er på vakt for traumer og sånt.
Det kan være når som helst på døgnet.
Jeg synes det er interessant, men jeg er nysgjerrig og en kikker.
Alle jobbene er forskjellige. Alle jobbene er forskjellige.
Så du får se en helt annen side av livet.
-Det er alle rom. -Så det er en full vask.
Det er en fullstendig... Det er en hel enchilada.
Traumevask er ikke for alle, det kan jeg forsikre deg om.
Vi gjør drittarbeid. Forferdelig arbeid.
-Har du moppehodene? -Ja.
Har du skrubbere?
Og suksessen er at vi er mennesker med menneskelige problemer.
Er du hjemme, Shaun? Det er rengjørerne. STC Services.
Jeg er traumevasker fordi jeg liker å hjelpe folk.
Merkelig nok er jeg ikke så glad i å vaske.
Men man lærer så mye om seg selv og kulturen man lever i.
Det er en gyngehest der borte. Den tilhørte nok et barn.
Dette er faktisk livet i dag. Folk har ikke råd til å ha hjem.
De kan ikke bo i hus.
Jeg tror de fleste ansatte har hatt det vanskelig i livet.
Men de prøver å komme seg tilbake.
De er en unik gjeng, men det er flott at vi kan gjøre ting-
-som en liten prosentandel faktisk klarer.
Kundene har hatt diaré på veggene, gulvene, på vaskerommet og badet.
Noen av karene kom over en håndgranat.
Vi er som en familie her. Virkelig. Det er alltid en morsom jobb.
Ser deg senere, kjære. Elsker deg og Anne.
Ok. Sånn, ja. Å, faen! Jeg skulle den veien.
Jeg må slutte å banne, for jeg er på kamera.
Jeg er som Sandra. Vi takler mye dritt.
Begge veier. Jeg mener helvetes mye dritt.
Vi tar oss av klientene våre, så må vi ta oss av dritten vi må vaske.
Skjønner du?
Vi har med psykisk helse og funksjonshemming å gjøre.
Vi har med folk som ikke kan ta vare på seg selv å gjøre.
Det er derfor vi er her. For å hjelpe dem.
Der dømmer vi ikke.
Gjør du denne jobben og tror du er dommer, bør du ikke være der.
Det er ganske enkelt. Ikke vær her om du skal dømme.
Jeg har tvilt siden dag én. Se på arret i ansiktet hans.
Fortell dem hvordan du gjorde det. Hei, bror.
Pentidge, 1986, kompis. Jeg var 16. Der ser du.
Gjorde mine første fire år der.
Delfiner, kompis. Med luffer.
-Og han var en god fotballspiller. -Ja?
Ja. Han var allsidig. Se på det, han er rik også.
Nei, det er bare én hit. Det er frokost.
For de som skal til å rocke, legg det i skjeen min!
-Masse nåler. -Siden Dev bor her, ta deg god tid.
-Det er nåler overalt. -Én, to, tre.
Så, ja, ikke ha det travelt. Ikke glem hva du gjør.
Så, Brian, av alt dette, hva anser vi som en personlig eiendel?
Det vanlige. Papirer med Devs navn. Behold det. Bilder. Smykker. Penger.
STC RENGJØR OFFENTLIGE BOLIGER FOR MYNDIGHETENE. I DAG-
-MÅ DE RYDDE ALLE EIENDELENE TIL DEVON SIDEN HAN FLYTTER.
Vi skal ikke vaske i dag.
Vi skal fokusere på å få ut søppelet. Pass på skarpe gjenstander.
Jeg skal få tre av dere til å flytte hengeren og få alt ut.
Så tar jeg og Meredith det morsomme.
-Nydelig. -Ser bra ut.
Jeg har vasket her i litt under to år, tror jeg.
Han pusser alltid opp, på sitt vis.
Han prøver konstant å fikse huset.
Det er en metode i det han gjør-
-men han fullfører ikke noe, og han bare river stedet fra hverandre.
Det er ikke trygt å bo her nå, så det er videre til neste sted for ham.
-Hansker. -Du må passe på hver eneste bit.
Jeg får hente hansker.
Nål. En bit av gangen.
Jeg vil heller ikke feie opp noe.
Det er som Plukk opp pinner. Som barn plukket du opp...
Hvem visste at det var trening for dette?
Jeg kjenner Devon. Jeg har kjent ham i noen år nå.
Han vokste opp på gata. Bodde på gata. Kjente alle.
Dette burde vise hvor han er når man ser dette.
Det viser sinnstilstanden hans.
Han har vært gjennom så mye fælt at det ikke er morsomt.
Mange har gått gjennom traumer, men ser på ham og tenker:
"Se på den narkisen." Han er ikke narkis. Det er en grunn til det.
Der ser du. Jeg tror vi har et godt arbeidslag.
Alle bryr seg. Og alle har et hjerte.
Vi er en spesiell gjeng.
-Vi er ikke bare her for å rydde. -Dere er en spesiell type.
Jeg spør meg selv: Hva i helvete gjør jeg her?
Men jeg liker det. Det er enkelt.
Jeg bryr meg ikke om hva folk sier.
Det er en super jobb, og du må være supergod for å jobbe med det.
Kødder du? Jeg bygde dem.
Og skuffene mine! Hvordan kan jeg ha underbukser uten det?
Se på meg. Jeg har tre hoggtenner. Jeg er en villhoggorm.
Sånn går det når man sitter inne et langt liv.
Gud er en jævla kjøter. Hvorfor? Fordi min stamfar er Buddha.
Jeg er Brahman Maharaj. Det er min blodslinje. Du kan ikke endre det.
Han er onkelen til tipp-tipp-tipp-tipp-forfedrene mine.
Ja, din feite jævla opiumrøykende fitte!
Hvis du er en idiot og bruker meg som forsidebilde, er du en idiot.
Jeg elsker det når folk avviser meg-
-for jeg tar igjen så raskt. Vent og se.
Men vanligvis er jeg idioten som løfter dem opp igjen.
Det er ikke kristendom eller buddhisme.
Det er meg som er meg, en skikkelig fyr.
Dere der ute burde lære å gjøre det samme. Faen ta dere.
TRAUMEVASKERS SJOKKHISTORIER
Sandra Pankhurst, du har en utrolig livshistorie.
-Det er litt sprøtt. -For et liv.
Det er nesten utenkelig.
Du trenger ikke Luna Park i livet mitt.
Tror du det er på grunn av din egen livshistorie at det går bra-
-å fjerne skitten fra andres verdener?
Jeg tror det har gitt meg lidenskap, for jeg hater å se folk lide.
-Du kjenner til det, ikke sant? -Ja. Jeg kjenner til lidelse.
I 2017 HAVNET SANDRA I SØKELYSET ETTER EN BIOGRAFI.
SIDEN HUN PENSJONERTE SEG FRA RENGJØRING-
-HAR HUN BLITT EN TALER FOR HELE AUSTRALIA.
Dette er veldig rensende for meg.
Nå som jeg har jobbet hardt og har problemer med lungene-
-trenger jeg en ny utfordring.
Så mens forretningene går i bakgrunnen-
-og jeg ikke må dra dit hver dag-
-er utfordringen min å bli en god taler og hjelpe folk.
Det som er felles, er at når jeg holder disse samtalene-
-vil folk vite: "Å, så du er ekte."
Og jeg tenkte: "Hva mener du med det? Selvfølgelig er jeg ekte."
De kan ikke tro at denne personen faktisk gikk gjennom alt dette-
-og overlevde og kom ut i den andre enden.
Men en del av mitt budskap er å heve seg over motgang.
Alle kan det. Du er så mektig som sinnet ditt.
Gi en stor applaus igjen og velkommen til Drum Theatre-
-den utrolige og inspirerende Sandra Pankhurst.
Takk.
Jeg må ta på brillene, for jeg begynner å bli gammel.
Jeg kan ikke se, og jeg går ikke mye rundt-
-for lungene er ødelagte.
Hvis jeg fortalte deg hvordan alderdom er, ville du nok booket ut.
Da jeg var syv år, fikk jeg vite at jeg var adoptert og ikke ønsket.
Foreldrene som tok meg inn hadde et barn, en datter.
Og så fikk de en sønn, men sønnen døde.
De ble fortalt at de ikke kunne få flere barn igjen.
Så jeg ble adoptert.
Fem år senere får de en sønn til.
Da fikk jeg høre: "Vi har gjort en stor feil.
Vi vil ikke ha deg i livet vårt. Du er ikke ønsket som vårt barn lenger."
TIDLIG PÅ 1960-TALLET
Som barn elsker du automatisk. Du vet ikke om noe annet.
Du forstår ikke hvorfor du behandles dårlig-
-men du lengter etter mer og mer kjærlighet-
-fordi det er noe som mangler i livet ditt.
Kanskje det ikke kommer, det gjorde det ikke.
Du er ubrukelig! Du gjør dette hver gang! Hva feiler det deg?
Han var alkoholiker og voldelig.
Hold kjeft! Hold kjeft!
Jeg ble behandlet som barnet, hvis barna deres gjorde noe galt-
-får du det, og jeg ville vært piskestanga.
Jeg ble slått fra stolpe til stolpe med en kobberstang.
Bungalowen ble bygget. Jeg ble forlatt der ute for å bo.
Jeg fikk ikke gå inn i huset etter 16.30.
Jeg hadde ikke toalettfasiliteteter.
Det var et sluk på utsiden som jeg fikk lov til å bruke.
Så jeg fikk byller. Jeg var feilernært.
Jeg hadde mye på gang på den tiden.
Dette er meg som en ung spradebasse, i midten der.
Og søsteren min. Broren min, og det var enda en i vente.
Det var familiebildet.
Det ser rent og uskyldig ut, men det er bare en løgn.
Dette er naboene som reddet meg fra å bli knivstukket-
-på 18-årsdagen min av faren min.
Det er meg i midten. Gamle, tøffe skinnskegg.
På det tidspunktet var jeg rundt 18 år gammel.
Å se meg selv nå er så fremmed for meg.
Jeg kjenner meg ikke igjen i denne personen-
-for jeg har levd mer som kvinne enn som mann.
Så, det er... Jeg ser på det, og jeg kan ikke se noen likhet.
Jeg føler ikke at jeg hører til. Jeg føler at det er noen jeg kjente før.
Jeg prøvde å være normal, å være alt samfunnet ønsket seg.
Det siste jeg ville, var å være annerledes.
Det var bryllupsdagen utenfor Williamstown Gates.
Dåpen til mitt første barn.
Jeg hadde en indre følelse av sinne som jeg ikke taklet.
Jeg var i ferd med å bli som faren min. Og jeg hatet og foraktet ham.
I sølvrammen er det det siste bildet jeg hadde av barna mine.
Jeg tenker alltid at jeg ser på det hver morgen og kveld.
Det betyr mye for meg.
Det ser så uskyldig og ungt ut-
-og det er en tid som også er forbi.
Det andre barnet ble født, og jeg kunne lett tatt det andre barnet-
-og kastet ham i en murvegg, for jeg taklet det ikke.
Da bestemte jeg meg for å dra.
Da jeg dro, sto min eldste ved døra og sa: "Ha det, pappa."
Det knuste hjertet mitt i årevis.
Jeg kunne ikke feire jul eller bursdager.
Jeg kunne ikke feire noe med barn-
-for jeg ville ha dem, men kunne ikke få dem.
Og frem til i dag er det alltid en TV på i dette huset.
Jeg orker ikke stillheten.
Det er selskapet bak, bråket bak. Lyden av å ikke være alene.
SANDRA KONTAKTES AV EN ORGANISASJON-
-SOM HJELPER ADOPTERTE Å KONTAKTE BIOLOGISKE FORELDRE.
-Hei. -Sandra Pankhurst.
-Hyggelig å møte deg. -Hyggelig å møte deg. Står til?
Da jeg leste boken din, virket du ikke interessert.
Så jeg ble overrasket da du nevnte at nå tenker du på det.
Jeg har aldri vurdert å oppsøke foreldrene mine.
Hvis de første ikke ville ha meg, hvorfor skulle de andre?
Spesielt det å være transkjønnet kan være et sjokk for dem.
Jeg er åpen, men forsiktig. Skjønner du?
Jeg vet hva du mener, og jeg tror det er en vanlig følelse.
Det er viktig å følge sitt eget tempo.
Det kan vekke sterke følelser.
Noen er vanskelige å anerkjenne, for de er fra vår barndom.
DET UTVALGTE BARNET
Det er mange myter og fabler om adopsjon, og det blir romantisert.
Og selvfølgelig er fokuset på et barn som drar til en god familie-
-og er ikke det nydelig.
Og man tenker ikke så mye på hva som må ha skjedd før adopsjonen.
Mange adopterte snakker om den følelsen av lengsel-
-helt siden de var små, uten å vite hva det handlet om.
En av hovedtingene er følelsen av å bli forlatt.
Følelsen av å ikke passe inn.
Følte meg aldri som en del av familien.
Den dype sorgen. Tapet.
Noen ganger begraves det dypt, og noen ganger er det der.
Jeg tror det er nyttig å forstå-
-hva som skjedde rundt den tiden du ble født.
Det var veldig vanlig at unge, ugifte mødre fikk barna-
-tatt fra dem, enten helt uten deres samtykke-
-eller så ble de tvunget til å gi samtykke.
STØTTE ETTER TIDLIGERE ADOPSJONER
Jeg vil ikke at hun skal lide-
-gjennom denne prosessen.
Hvis det er tilfellet, kutter vi det ut der og da.
Sandra, hvis hun er som deg, er hun nok veldig motstandsdyktig.
Hun må være tøff for å bli så sterk som meg.
Men vi får se. Dette er en annen ting.
Vi vet ikke hvordan hun kommer til å være.
Eller om hun lever.
Det er nok noe av det viktigste du må finne ut først-
-om vi kan finne henne.
-Og om hun lever eller er død. -Ja.
I dag skal vi ha kurs i åsteds- og traumerengjøring.
Dette er boken som er involvert.
Dette er merkene du får ha på klærne-
-når du er ferdig, så du er sertifisert tekniker.
Disse kvalifikasjonene er kjent over hele verden-
-og det er viktig at vi har dem-
-slik at vi har så høye standarder som mulig.
I tillegg til det, der du er nå, er Top Gun-skolen.
Det er mange som vil si:
"Ja, jeg kan vaske traume. Jeg har sterk mage."
Hva vet du om mikrobiologi? Hva med det?
Det har alt med saken å gjøre. Her har vi en hudcelle.
En rød blodcelle.
La oss gå litt lenger inn. Vi har meslinger. Vi har HIV. Influensa.
Dette er områdene vi jobber i. Fienden vår som vi må kjempe mot.
-Nei! -Nei, kompis.
Det er blodet på overflaten. Det går rett gjennom teppet.
Det går rett gjennom underlaget, og dette er det du finner.
Før traumevaskingen kom-
-var det alltid familien som måtte rydde opp.
Og å måtte se synet, tror jeg er ille for dem-
-for det er det siste minnet de har.
Folk blir knivstukket i stoler, og de sitter der og blør i hjel.
Så vi må vaske opp blodet, bakteriene, larvene, lukten.
Nedbryting. Kroppen begynner å brytes ned veldig fort.
Enzymene i kroppen spiser seg selv.
Den angriper seg selv og blir juice.
Det går rett gjennom teppet, rett gjennom underlaget.
Rett gjennom gulvet. Følg tverrbjelkene ned i jorden.
Men dette er noe de ikke trenger å se-
-det er et sjokk for systemet deres, og de vil ha bildet-
-i hjernen resten av livet.
Når du sprayer for å få opp...
For å få ut blodet, suger du det opp samtidig.
Dette er leken alle jenter trenger. Ok?
FORBRYTELSER OG TRAUMEÅSTEDER
Det viktigste vi er her for å lære, er sikkerhet.
Det kan være elektrisk sikkerhet, bakterier, virus.
Det viktigste er mental helse.
Denne typen arbeid vil påvirke deg mentalt.
Det kommer inn og nærer seg på deg.
Selvmord. Selvskading.
Drap med hagle.
Det var et skudd i hodet.
Det er ham over hele taket.
Biler. Biler er et mareritt.
Det er slike ting som vil rote med hodet ditt.
Og hvis du ikke har prosessene på plass, folkene du kan snakke med-
-eller kjenner igjen symptomene, vil du få problemer-
-og du vil være han som sitter i hjørnet og fletter sin egen dritt.
Ja, du har en jobb å gjøre, og den er vanskelig-
-men du må legge det i et rom, vite at det er trygt der-
-at det ikke påvirker livet ditt.
Snakk om det. Snakk om det så mye du vil.
Det beste er å kommunisere og få det ut av deg.
Når det er ute av deg, har du bedre sjanser for å gå videre i livet.
Eiendommen har verken strøm eller vann.
Ingen narkotika, ikke knust glass, ingen farer. Ingen åpenbare farer.
Liket ble nylig fjernet.
Renholderne er forsiktige. Det er mord-selvmord.
Vi har hovedsakelig med drap å gjøre.
Jeg tror selvmordet kan ha blitt begått utenfor, etter det jeg hører.
Så ja, hvis det er utenfor, vasker det seg selv.
De sa på nyhetene at det er en mor og en sønn.
Å, ok. Ja, heldigvis får vi ingen av de detaljene.
Vi får bare hva som var sannsynlig årsak, mulige våpen-
-og steder, det er alt.
Det står aldri om det er far, sønn, mor, datter, som jeg foretrekker.
For det meste unngår jeg å tenke på detaljene.
Å ikke se på nyhetene eller høre på radio-
-om forbrytelser og sånt, det er sånn jeg takler det.
Men jo flere detaljer du kjenner, hvem som var der, hva som skjedde-
-hvordan noen døde, kjempet de...
Detaljene kan jeg gå gjennom om og om igjen.
Helst ingen som vet at offeret er der.
Det jeg prøver å gjøre...
Jeg følte meg forpliktet til å si noe oppmuntrende.
Men du kan ikke si noe for å fikse det.
Det er ikke et ord, ingen fraser.
Å være der er nok til å hjelpe-
-så jeg er der så stille jeg kan.
Jeg trenger ikke å vite hvem eller hvorfor.
Det er en veldig enkel mengde informasjon-
-og det hjelper meg å holde linjen mellom de to.
Kult, det er bare en vask.
Men jo mer fakta du vet, vasker du ikke bare.
Hvordan gikk det på jobb i dag? Var det greit?
Det var ganske tøft. Det begynner å gå inn på meg.
Når det er barn der eller noe-
-eller et barnerom-
-eller noe sånt er virkelig...
-Alt er litt mørkere, på en måte. -Ja.
For meg føles bristepunktet som-
-når du ikke kan kontrollere deg selv på visse måter.
Det er ting du alltid har hatt kontroll over-
-som du nå er passasjer til.
Som å innse at du er på dypt vann før du visste at du svømte.
Tror du det påvirker din mentale tilstand?
-Hvordan takler du det? -Det påvirker meg. Absolutt, ja.
Du innser bare at fæle ting skjer hele tiden.
Det er konstant. Folk dør på grusomme måter hver dag.
SANDRA HAR FÅTT EN STOR LUNGEINFEKSJON
ETTER EN UKE PÅ INTENSIVAVDELINGEN-
-LIGGER HUN NÅ PÅ REHABILITERINGSAVDELING
Jeg mistet vannflasken på gulvet-
-og kom meg ned på gulvet, men kom meg ikke opp igjen.
Jeg fikk angstanfall. Jeg spydde og spydde.
Klarte ikke å slutte å hoste. Jeg fikk ikke puste.
Så visste jeg at jeg måtte ringe professor Langdon.
Hver gang jeg har vært på sykehus med lungebetennelse-
-hører jeg folk bli kvalt-
-hoste og plapre og skrike.
Du hører folk dø hele tiden av pustevansker.
Det er realiteten for hva som vil skje med meg.
Døden plager meg ikke. Det er nok dødsprosessen som plager meg.
Når du er borte, er du borte.
Hei, Jackie. Kom inn, kjære. Jeg forventet ikke å se deg i dag.
Hopp aldri inn i bilen med henne om kvelden. Hun gjør deg gal.
-Hvorfor? -Jeg er en dårlig sjåfør.
-Hun, passasjer. -Vi ble nesten uvenner.
-Hun kan faen ikke kjøre. -Jeg er en god sjåfør.
Jeg ville slå henne. Jeg brydde meg ikke om at hun var gammel.
Jeg burde fått lov til å gjøre det.
-Hva har du drevet med? -Jeg har sett dem jobbe her.
-Og som du kan se... -Forfølger dem?
Det er Trudy, på kontoret.
Hun jobber, stopper ikke.
Hun er veldig flink. Og så er fabrikken tom.
Noen parkerer på min plass, og det liker jeg ikke.
Jeg er på rehabilitering, men jeg må sakke ned-
-for jeg presser meg selv for hardt.
-Jeg sliter med å løfte beinet. -Ja.
Fordi jeg... Fordi jeg ikke har trent.
-Nei, jeg sparker godt fra meg. -Jeg vet det.
Jeg vil heller være i live enn død.
Før hadde jeg en leken holdning.
"Om jeg dør, dør jeg. Om jeg lever, lever jeg." Men nå vil jeg leve.
Jeg tenker fortsatt at vi har fjell å bestige.
Men det siste halvåret har du tenkt:
-"Jeg er lei av å være syk." -Ja.
-Og du er sliten. -Absolutt, ja.
For du sa det til meg, og det er store ord fra deg.
Det får varselklokkene til å ringe, for om du gir opp, så dør du.
Jeg har vært sykepleier.
Hun var ikke frisk, og jeg trodde at den sorte kjolen måtte frem.
-Men hun har kommet seg etter det. -Ja.
Jeg vet at det går bra når hun banner.
Og "Djevelen går i Prada". Jeg blir her en stund.
Det er Tinkerbell. Hun er den vennligste.
Hun er den eldste katten vi har. Vi har tre katter.
Jeg går tur med hunden.
Hvis du ikke kan det, skal jeg lære deg å lufte hunden.
Du har så mange sanger i hodet. Det har du. Du kan alle.
-Vi har sanger i hodet hele tiden. -Ja. Det er bra.
Vi skal skrive en ny sang om tannlegen, og den heter...
-Den skal hete "Tannsteinen". -Det blir bra.
Ja, vel, vi er begge...
...i et band.
Vi er begge i et band som heter The Odd Bods.
Og vi er på YouTube.
Ok, Google.
Black Jacket på YouTube.
Jeg synger i denne.
Vi ser mange som ikke er i stand til å ta vare på seg selv-
-så vi tar oss av boligene deres regelmessig.
De kan ha rus- og alkoholproblemer. De kan ha psykiske problemer.
De kan ha en hjerneskade.
Så vi går inn dit for å hjelpe dem å bo i et rent hus.
Vi puster lettet ut når de har gjort alt.
De er en livline for oss.
-Hvem er favorittsuperhelten din? -Hvem tror du?
-Supermann, ikke sant? -Kom igjen.
-Det avslører deg. -Ja.
Helt siden jeg flyttet for meg selv-
-har jeg trengt noen som kunne hjelpe meg hele tiden.
Det er en Share Bear med moderne magemerke.
De føler mer vennskap med oss fordi vi bare er renholdere.
Vi liker å få folk til å føle seg trygge og komfortable-
-men vi er ikke tryllestavmakere.
Vi er ikke psykiatere. Vi er ikke psykologer.
Vi kan bare gjøre vårt beste.
Hvor lenge har du vasket for meg nå, Noah? En stund?
Jeg vil si nesten et år. Kanskje litt under.
Vi har et slags forhold nå.
Når de skal vaske, må de kanskje være her i en halvtime.
Det ville tatt meg to dager å vaske.
Jeg har...
På røntgen ser man en ninjastjerne som holder skallen min sammen.
Jeg bruker knestøtte når jeg går.
Jeg kan åpne og lukke den hånden, men det er vanskelig med denne.
Etter ulykken måtte jeg lære å gå, snakke og tenke.
Jeg var baby og ble 31 år-
-og så gikk jeg tilbake til å være baby og måtte lære alt på nytt.
Pengeverdier, hele greia.
Det var ganske vanskelig, ja. Men jeg hadde gjort det før, så det var lett.
Det skjedde 23. desember 2001.
En fin julegave.
Hva skal jeg gjøre, gråte?
Hvem bryr seg om jeg sitter der og gråter?
Du bryr deg ikke.
Jeg kan like godt gå videre med livet og smile og ikke tenke på det.
"Det skjedde med meg. Hvorfor skjedde det med meg?"
Det skjedde med meg, ja. Komme videre i livet, liksom.
Ingen bryr seg om hva som skjedde med deg.
Dette er livet.
Livet byr på tøffe hender og enkle hender. Sånn er livet.
-Er det noe vi ikke kan snakke om? -Nei, ingenting.
Noe du vil snakke om mer enn andre ting?
Jeg tenkte vi kunne være slibrige, for jeg vil skrive en bok til.
Og i går fant jeg ut at jeg har en svulst i hjernen.
Sandra. Herregud!
Og jeg hadde et stort fall i løpet av uken, og jeg rev av huden her.
-Hvordan er...? -Pustingen?
Bedre enn det har vært på lenge, men det vil alltid være et problem-
-for jeg har en halv lunge, og jeg har seks klaffer på den siden.
Så hva gjør du med svulsten? Hva er...?
Jeg fikk vite det i går, så jeg venter på at spesialisten skal ringe-
-og det er visst ganske alvorlig, men den er godartet, så det er bra.
Uten mer om og men, ta vel imot dagens stjerne.
-Damer og herrer, Sandra Pankhurst. -Takk, alle sammen.
Jeg ville være normal, verken mer eller mindre.
Det var derfor jeg giftet meg, fikk to barn, men jeg taklet det ikke.
Jeg tenkte: "Jeg må ut av denne situasjonen, for barnas beste."
SENT PÅ 70-TALLET
På den tiden var grunnen bak skilsmissen homoseksualitet.
Dommeren sa at jeg ikke fikk snakke eller røre barna mine-
-eller snakke med dem, for de ville få det jeg hadde.
Visste du at du ville transisjonere?
Jeg visste det ikke da. Jeg visste bare at jeg var annerledes.
Jeg visste at jeg var mer feminin, men forvirret.
Etter å ha gått på skeive barer en stund-
-noe som sjokkerte meg først, for jeg så menn kysse menn-
-kvinner kysse kvinner, og dette var så fremmed for meg.
Uansett, jeg overhørte at du kan ta hormoner og alt sånt-
-og forandre kroppen din og bla, bla, bla.
Det gikk opp et lys for meg, jeg visste at jeg måtte gjøre det.
Jeg tenkte: "Hva skal jeg gjøre?" Så jeg ble med på noen dragshow.
Jeg drev med prostitusjon på gatene i St. Kilda.
Jeg var på rommet, og det var fylt-
-som om jeg var rik og berømt.
Jeg tenkte at om det så glamorøst og fantastisk ut-
-ville de tenke: "Hun tjener godt. Hun må være topp."
Samtidig tok jeg masse dop også.
På den tiden hadde vi mandier.
Og mottoet med mandier, "mandi gjør deg kåt".
Å være prostituert tjente jeg godt på.
Du gjorde triks som aldri før, som om du var et sirkusnummer.
Og du kan selvmedisinere så mye-
-men jo mer du tjener, jo mer bruker du på deg selv.
Du overøser deg, du gjør ting utenom det vanlige-
-for det er ikke det beste livet, men det handler om overlevelse.
Hva har du lært om mennesket, Sandra?
Føler du at du har håndtert traumet?
Jeg vet ikke hvordan du gjør det, for det var forferdelig.
Gjør det deg noen gang veldig trist? Resten av oss sier: "Hvordan?"
Hvordan klarte du å reise deg igjen? Hvordan...?
Dette er showgirl Sandra, da hun hadde en 120-tommers byste.
Scenenavnet mitt var Celestial Star-
-men så kalte de meg himmelske Monstar og gjorde sånn.
Nå har jeg brystvorter midt ute i ødemarken.
Jeg må stole på kyllingfiletene.
Det er meg da jeg var prostituert i Hay Street i Kalgoorlie.
Kundene kom inn i det rommet og gikk ikke lenger.
Så hadde vi et sted til å vaske dem, inspisere dem-
-sjekke dem før vi gjorde noe.
Yngre. Frisk som en fisk. Ikke så full av synd, som jeg er nå.
Livet mitt har vært en berg-og-dal-bane.
Variert, utfordret. Suksess, fiasko, variert.
Og så går vi inn i erklæringen om voldtekten.
Han endte opp i fengsel.
Det var en sprø opplevelse, men det er det.
Så har vi et fælt antrekk som jeg syntes jeg så flott ut i.
Men jeg tror det var flaks at hundene ikke var ute. De hadde jaget meg.
Det var da George og jeg giftet oss.
Og dette er Johnny Hotcock, som jeg hadde en affære med-
-sent i forholdet med George.
Livet mitt har ikke vært en total katastrofe.
Det har vært opplevelse etter opplevelse.
Noen er bra, noen dårlige, men det er normalt.
Alle har det bra. Alle har det dårlig.
Jeg tenker at livet gir deg en god historie-
-og så gir livet deg en dårlig en.
Voldtekten var en gudegave, for den fikk meg ut av prostitusjon-
-fordi jeg ikke lenger kunne gjøre det, til et streit liv.
Derfor sier jeg ikke gi opp, og vær positiv-
-for du vet ikke hvor det ender eller tar deg.
ETTER Å HA BEGYNT Å LETE ETTER FORELDRENE-
-FÅR SANDRA FÅR NYHETER FRA ADOPSJONSTJENESTEN
HENNES BIOLOGISKE MOR ER FORTSATT I LIVE
-Hallo, Sandra. -Hallo, kjære.
Jeg rekker ikke møtet i dag.
-Gjør du ikke? -Jeg er ferdig med et personalmøte.
Men jeg kommer til å få en telefon fra moren min.
For Margaret fra Adoption Information Services har tatt kontakt.
-Er ikke det fantastiske nyheter? -Jo, det er det. Ja.
Så hun jobber fortsatt, tre dager i uka.
Hun har visst en vill sans for humor, som meg.
-Herregud. -Ja.
-Hva jobber hun med? -Hun er lærer og kunstlærer.
Som en teaterlærer. Teater- og musikklærer.
-Du tuller. -Ja.
-Så... -Det er litt likt, ikke sant?
Litt, ja. Vi er begge skuespillere.
Så hun vet at du er kvinne?
Ja, ingen problemer med det.
-Og hun er skotsk. -Er hun skotsk?
-Ja. Ja, så jeg tenkte... -Du tuller!
-Nei! -Herregud.
Ja, så jeg må kanskje ta på meg kilt.
Jeg er bare så begeistret. Jeg er virkelig begeistret, Sandra.
Gratulerer. Jeg håper du får en hyggelig prat med henne.
-Ok, kjære. Ha det. -Ok, takk. Ha det.
Ferdig. Sånn, ja.
Hvordan føltes det å få den nyheten?
Ok. Jeg vil ikke si jeg var over-glad eller under-glad.
Det var bare nyheter.
Hun har tre voksne barn.
De er tidlig i 60-årene, for jeg er eldst.
Det var ikke hennes valg å gi meg bort. Det ble tvunget på henne.
Hun kunne ikke beholde barnet.
Foreldrene hennes hadde sagt at jeg hadde dødd under fødselen-
-og at hun aldri skulle tenke på det igjen.
Det handlet om å komme seg inn, få det ut og gå videre.
Det blir rundt 21.00 om kvelden, en kveld.
Hun ringer meg, og så ser vi hva som skjer.
-Dette er hagen, alle søppelkassene. -Herregud.
Vent til du ser innsiden.
Hvordan kan noen bo der? Det er så trist. Det er samlemani.
Forskjellen mot elendighet-
-er hvorvidt det er matavfall.
Det er det beste rommet i huset, dette rommet.
Herregud.
Beklager, jeg kan lukte det herfra.
Om et par dager har vi huset tomt, og så vasker vi det bare.
-Etter deg. Nei, jeg tuller. -Nei, jeg kan ikke gå inn dit.
Dette er en nivå ni samlemani-jobb. Herren er død.
Ser du hvor organisert det er? Det er tiår med aviser.
De fleste gjenstandene her er papir eller vann.
Det er omtrent 40-50 av disse-
-men de var her så lenge at de er tomme.
Det er ikke vann igjen i dem.
-Dette er stuen. -Det er mye, er det ikke?
Det er så mye.
Det er vått. Det er hull i taket.
Det er det som lukter.
Det er også avføring her, så det kan være rotter eller mus.
Jeg hører en lyd. Hva er det?
Man prøver å finne ut hvor mye som er her.
Hvor mange folk som kreves.
Hvor mange kan jobbe trygt i dette rommet?
Ja, dette var... Det var knusende for søsknene hans-
-for hver gang de møtte familien, var det utenfor hjemmet.
Familien så på ham som en morsom onkel og en vakker, varm mann.
Men du vil tenke tilbake på den avdøde-
-hvordan de klarte seg og hva som skjedde.
Jeg tenkte du kanskje hadde te i termosen.
Kaffe. Jeg må drikke ti kaffe om dagen for å få meg gjennom dagen.
-Jeg elsker jobber som i dag. -Ja, de er gode.
Det er også fascinerende, for folkene rundt ham-
-som han har bodd i 20-30 år ved siden av-
-til noen som aldri innså hva som var i huset.
Mange naboer sier: "Det visste jeg ikke."
Ni av ti ganger møter du folk i hagen-
-når man skal jobbe og passerer dem på gaten-
-uten å tenke deg om.
De ser ikke skitne eller uryddige ut.
De er fungerende mennesker, som du og jeg.
Du kan ikke velge en person ute på gata-
-og vite hva som er bak en lukket dør.
Vi kvitter oss med alt.
Jeg tror vi må finne en forlovelsesring her.
Man kan ikke si hvordan han overlevde.
Han satt nok her for å se på TV. Det er vanligvis traumer som utløser det.
Om det er et tap et sted... Det kan også være en arv.
De kan ha gått gjennom en tid uten-
-så de kan ikke gi slipp på ting.
Jeg tror vi alle er ett eller to dårlige valg unna det samme.
Enten det er økonomisk ruin, mental sykdom, traume.
Dessuten er det en felles historie.
Vi er medfølende, fordi vi vet det. Størrelsen spiller ingen rolle.
De kan virke mer ute av kontroll, men det har vært tider i livet mitt-
-der det har vært ute av kontroll og gått helt av skaftet.
Personlig føler jeg-
-at vi har delte opplevelser.
Det er kunstverkene mine. Malepensler.
Jeg har interiørdesignhistorie og stor hendelsehistorie-
-så jeg har samlet mye opp gjennom årene.
Den fargen skapte jeg med Porters maling.
Og dette var penslene jeg faktisk brukte.
En av seriene mine for arrangementer var "simple en masse".
Det er gamle malerkoster i en glassmonter.
Jeg elsker den stilen. Det er estetikken min.
Kom inn, så skal jeg vise deg.
Å komme hjem til et sted som dette, jeg vet det ikke er perfekt-
-men for meg er det bare en fred og ro.
Jeg har ikke alt rotet i hodet-
-koblet til rotet i huset.
Mange kunder har trukket for alle persiennene-
-for å gjøre det så mørkt og miserabelt som mulig.
Når jeg ser et rom fullt av skrot, bærer man på det skrotet.
Det ser ut som "Ekstreme samlere", men jeg er ikke med der.
De var fra et palass i India.
Gullkaktus. Speilkuler. Vaser.
Vinflasker i kasser.
Dette er etter å ha kastet to lastebiler på ett tonn.
Og for meg er det en del av samlertiden min-
-og slik får jeg kontakt med samlerne.
Hvor raskt, men sakte ting bygger seg opp og tar kontroll.
I dag vil jeg bli ferdig med innsiden.
Og så har vi to dager ute til å gjøre det vi kan ute.
Jeg hamstret. Og det var ikke før jeg måtte bli kvitt det-
-at jeg innså hvor mye jeg hadde og hvor vanskelig det var å bli kvitt.
Jeg bare kastet det en dag med faren min.
Det var jeg som fjernet søppel fra livet mitt og plassen min.
-Det er en rotte. Der løper han! -Nei.
Fra alt jeg har gjort i livet-
-hadde jeg aldri forventet at traumevask-
-skulle være en av de tingene.
Og det er noe av det mest givende jeg har gjort.
Vil du ha vann, kjære? Jeg vet at jeg er tørr som en død hunds stake.
En del av moroa med Sandra er at jeg lærer nye ord.
Ting kommer ut av munnen.
Men du vil se hva som er i den.
Det bare fortsetter.
Sammenhengene bare faller. Fantastisk.
Du delte ikke historien din. I det hele tatt.
Jeg kjente til deler av historien, men du var ikke offentlig med den.
Og du vet, gjennom å bli berømt-
-og du har blitt berømt, er du akkurat den samme.
Alle hunder har sin dag, og en kjøter har to.
Hvem hadde trodd det? Denne lille gutten fra West Footscray.
Sandra Pankhurst, du er en ekstraordinær kvinne-
-som har overvunnet hendelser-
-som ville redusert de fleste til et hulkende rot.
Du har møtt mishandling og hat av verste sort-
-men har støttet andre med sine egne traumer-
-gjennom traumerengjøringen og talene dine.
Jeg snakker om livet mitt for å fremme omsorgsfølelse-
-og verdighet, respekt og godhet-
-positivitet og viktigheten av å se på det store bildet i livet.
Fra min begynnelse er jeg veldig stolt av det jeg har blitt.
Vi er splittede sjeler. Alle vil elskes og behandles med respekt.
Alle trenger å føle seg som en del av noe.
Kom igjen, alle om bord.
Du har sett begge sider-
-så du kan hjelpe folk gjennom den smerten de har.
Ja, så det har vært den kampen-
-men kampene har gjort deg sterkere og gjort deg til en bedre person.
Jeg er rystet over responsen jeg har fått fra alle.
-Hei, står til? -Flott, og du er også flott.
Takk, kjære. Takk.
For en som ikke fikk kjærlighet, er det mye kjærlighet i rommet.
Aksepten er overveldende.
Vær positiv, vær sterk og prøv å gjøre ditt beste. Takk.
Tusen takk.
Fant du ut hvem foreldrene dine var?
Jeg fant ut hvem moren min er for et par dager siden.
Det opprinnelige brevet ble sendt til henne på valentinsdagen-
-som var veldig passende.
Og hun kunne gjerne ta kontakt med meg.
Men jeg fikk en telefon i dag fra adopsjonsbyrået-
-som sa at hun har gått litt tilbake.
Hun har funnet ut at hun har anginaanfall.
Hun begynner å bli litt usortert.
Hun har mistet et par kredittkort de siste dagene-
-og jeg sa til Margaret: "Jeg vil at prosessen skal stoppe nå."
Jeg ville aldri at hun skulle bli opprørt.
Siden hun hørtes så trist ut i dag, brøt jeg faktisk sammen og gråt-
-og jeg sa til dem at jeg ikke ville dette.
La døde hunder dø.
Hvis det er meningen, vil det skje-
-og om jeg går glipp av å møte henne, c'est la vie.
For jeg har ikke det ønsket om å ha familie eller noe sånt.
Jeg hadde aldri en familie, så det er ikke noe jeg vil ha.
Verdens helseorganisasjon erklærer koronaviruset en global pandemi.
Millioner av mennesker over hele Melbourne gjør seg klare-
-for full lockdown med våre normale liv blott et minne.
MARS 2020
Vi jobber med å rydde opp i traumer, så jeg trenger bare ansatte-
-til å være mentalt forberedt på det verste, at vi blir travlere.
Hei, Sandra, hvordan går det?
Nei, det går bra. Jeg ringte bare for å høre hvordan det går.
Jeg ville bare se til deg.
ETT ÅR SENERE
Det er Sandra Pankhurst som ringer.
Jeg så på Channel 2 i går kveld-
-og reporterne nevnte stamcellene til muskelforskningen.
Jeg har KOLS og emfysem-
-og jeg har vært borte fra jobb i et år, som er min egen bedrift-
-på grunn av covid.
Og jeg tror jeg har muskelsvinn og huden er tynn-
-og jeg har gått ned mye i vekt også.
Jeg er interessert i om det finnes et forskningsprogram på dette.
Dette kan hjelpe meg med å gjenoppta livet mitt.
Ja, klart. Jeg tror ikke det er noen kliniske studier ennå.
-Akkurat. -La meg finne ut av det.
-Ja. -I mellomtiden...
I løpet av året har jeg blitt svakere og svakere.
Så det har ikke gått så bra for meg.
De kan prøve den på meg. Jeg er et dyr noen ganger.
Jeg kan ikke handle selv lenger.
Jeg kan ikke re opp senga, noe jeg ikke har kunnet på en stund.
Kan ikke støvsuge eller vaske gulvene.
Jeg er ikke like selvstendig som før, og det er frustrerende.
Legen spurte meg i morges-
-om jeg hadde noen omsorgspakker-
-eller noe annet på plass, og jeg sa nei-
-for jeg tjener for mye til at det skal skje.
Og jeg sa: "Men jeg skal ha en plan for aktiv dødshjelp."
"Fordi jeg tror på livskvalitet, ikke kvantitet."
For meg høres det ut som en skremmende ting...
-...å tenke på og gå gjennom. -Nei.
Hva har han å si? Beklager dette.
Og at den beveger seg i en hastighet-
-som ikke har blitt sett noe sted i landet vårt.
Viktoria er kjent med dette. Viktoria vet hva de skal gjøre.
Det er fire grunner til å forlate hjemmet ditt.
Å handle nødvendige varer og tjenester når du trenger det...
Når du tenker tilbake på livet ditt, hva vil du si til ditt yngre jeg?
Vær snill mot deg selv. Det er ikke din feil.
Det vil alltid være traumer i livet-
-fordi alle har forskjellig livsstil.
Alle har en ulykkeshistorie.
SANDRA TRENGER HJELP TIL Å HOLDE HJEMMET RENT
Men det er derfor jeg mener at folk bør få kontakt.
-Hei, vennen. -Hvordan går det?
Velkommen tilbake. Velkommen tilbake!
Folk burde tilhøre hverandre.
Jeg hadde ikke visst at så mange klienter fantes uten denne jobben.
Jeg ville ikke visst at de fantes. De er bare usynlige.
Det handler ikke bare om vaskingen. Det handler om hvorfor vi gjør det.
Som mennesker trenger vi mennesker.
-Hvordan går det, Lauren? -Det går bra. Hvordan går det?
-Jeg har ikke vært hos deg før. -Har du ikke?
Bare en god støvtørking og en vask.
Sønnen min kommer i helgen, så få orden på stedet.
-Er du ikke glad for at jeg drar? -Hva skjer?
Pauline er her. Hun passer på deg.
En stor dag. Vi skal til Sydney for Fremtidens kvinnekonferanse.
Jeg tror sist jeg dro herfra var i mars i fjor.
Men dette blir ikke en langvarig greie.
Det er bare en hump i veien, og vi fikser den og tar det derfra.
Vel, det er ditt valg hvordan du vil at livet ditt skal bli.
Vi må se på de positive sidene av livet-
-og innse at livet har mange gode muligheter for oss.
Se gjennom løgnene og bestem deg for hva du vil i livet.
Du klarer det kanskje, du klarer det kanskje ikke. Men du prøver.
Du satser dine 150 prosent og prøver.
FIRE MÅNEDER SENERE
Hei, Zoe, hvordan går det? Bra.
Hva driver dere med? Meredith.
-Står til, Brian? Du ser sliten ut. -Det har vært en lang dag.
Jeg vet det. Jeg visste det ville bli en lang dag.
Jeg ville samle oss alle så vi alle får samme beskjed fra meg.
Den beskjeden er at Sandra gikk bort i morges, like etter midnatt.
Det blir ingen begravelse. Sandra ville ikke ha en.
Sandra har så elskverdig donert kroppen sin til medisinsk forskning.
Hun ble holdt av sønnen Brendan mens hun dro.
Han fant ut at hun var på hjem for fem uker siden-
-og Sandra fikk kontakt med sønnen sin igjen.
Så ringte hun meg fredag morgen og sa:
"Jeg ville bare si at jeg drar hjem i dag."
Jeg sa: "Det er flott. Hva skjer?"
Og hun sa: "Han kommer for å hente meg og kjøre meg hjem."
Og da jeg snakket med henne mandag kveld-
-spurte jeg om hun trengte noe og sa:
"Ok, vi snakkes i morgen."
Og hun sa: "Ikke tenk på å ringe meg i morgen."
Jeg sa: "Er du sikker?" Hun sa: "Ja."
Jeg sa: "Greit, jeg ringer på onsdag."
Men vi kom ikke dit.
Jeg har blitt fortalt at han holdt henne da hun døde.
Det var nok katalysatoren for at hun ga slipp.
Og du vet at hun fikk dø i fred.
I KJÆRLIG MINNE OM SANDRA
Hvordan vil jeg bli husket?
Som et snilt menneske.
Verken mer eller mindre.
Tekst: Siri-Ann Dønnestad Iyuno