Seriál NETFLIX
Produkce O3 MEDYA
Přístroj.
Byl úplně neporušený.
Stál tam, jako by si ze mě dělal legraci. Jako by ho chránilo nějaké brnění z jiného
světa, neznámá síla. Jako by měl oči a zpovzdálí mě s úsměvem sledoval jako
parchant. Poprvé v životě jsem vedle sebe ucítil přítomnost ďábla. Jako by se tam
někde schovával a šeptal mi do ucha: „Hra ještě zdaleka neskončila, tvé utrpení
právě začíná.”
81 Stran. A poslední je prázdná. Úplně. Co to znamená?
Otevři pravou dlaň a podívej se na ty čáry na ní. Co vidíš?
18
Teď otevři levou dlaň. Pověz, co vidíš? Číslo 81.
81.
Dobře, a teď je dej dohromady. Kolik to dělá?
99!
Výborně. Alláh má 99 jmen. Tak se to píše v knize. Teď už chápeš, jak to je,
že? Když se modlíme a když provádíme naše rituály, otevíráme své dlaně. Stvořitel…
nám do dlaní vyryl svých 99 jmen, když jsme se narodili. Každému je vyryl do
-dlaní. Vidíš? -Vyryl je do dlaní. Vyryl je do dlaní.
Vyryl je do dlaní. Vyryl je do dlaní. Vyryl je do dlaní. Vyryl nám je, vyryl je
do dlaní.
Knihu dopsal na straně 80. Strana 81 je prázdná. Úplně. Nechal ji prázdnou
schválně. No jistě, když je dáme dohromady, máme 99!
Ta prázdná stránka znamená zrození!
Takže nový život!
„Když uzdravení přichází z dlaní, dlaně dávají a dlaně berou. Dlaně vašich rukou.
Světlo z nebes zasáhne přístroj a ten vdechne život. Život silnější než předtím.
Je to světlo,… které odřízne cestu všem ostatním světlům.
Světlo, které odřízne cestu všem ostatním světlům
Přivedla jsem ho zpět plácnutím. Už při narození byl ten hoch vzpurný. Porod
koncem pánevním. Aby se dostal ven, svou matku roztrhnul … Byl celý od krve. Proto
Gulfem ta chudinka už neměla další děti. A nikdy mít nebude.
Je to světlo, které odřízne cestu všem ostatním světlům.
Byl jsem to já, Zija. To já jsem poničil matčino lůno. To já… odřízl … cestu všem
ostatním. To já, Zija světlo. Miluj mě, nebo zatrať. To světlo jsem já! Já!
Já tě stvořím, přivedu tě zpátky k životu! Zrodíš se z popela tak jako fénix!
Jako fénix!
Dobrý den.
Dobrý den, děkuju.
Asije, kdo to byl?
-GuGulnihal. Pozvala mě na kávu, babičko. -Ať jde dál. Když už
je tady, pozdravím ji.
Už šla. Jenom mi to řekla.
Ta holka pořád někde lítá. Dobře, tak běž. Popovídáte si. Kamarádky jsi zanedbávala.
Tak dobře.
Doma jsem neřekla, že mi přišel dopis.
Šššš, hej, honem spusť, co ti napsal. Chci vědět, jak mužské pohlaví prožívá lásku.
Ale, …znáš to, jako obvykle. Jsem část jeho duše vlastně jsem jeho levá polovina,
však víš, tam kde je srdce. Beze mě jako by vůbec nebyl, jeho ruce jsou jako holé
větve. V žaludku má hořký jed a jeho plíce se…
Fuj, to je nechutné. Je to jako by prodával dršťky v obchodě s droby.
Co nadělám? Muži uvnitř asi taky svým způsobem hoří.
Páni. Měla bys zavolat hasiče, aby Ziju uhasili trochou vody.
Už to bude.
Dlaně dávají a berou.
Povstaň! Povstaň!
Ach. Nestačí to? Už se nabaž! Co ještě potřebuješ, můj život?
„Stvůra“
A? Co se stalo potom?
Kapitáne, vezměte mě na slunce.
Proč? Kvůli čemu? Co rozdmýchalo oheň ve mně? Proč jsem se vzdal tohoto světa?
Téhle krásy, života?
Proč jsi tak sklíčený? Jsi pořád mladý. Co skončilo? Čeho ses vzdal? Všechno lze
napravit. Jenom smrt ne.
Profesore. Ihsane. Pusť mě. Ach. Slyšíš mě?
Ach!! Bolí to, …já vím. Pusť mě, hned ti seženu nějakou mast. No tak, pusť mě,
prosím, pusť mě. No tak.
Když pominulo opojení…pocit vítězství,… snažil jsem se vzpamatovat.
Co jsem vzkřísil? Odkud jsem to přivedl? Čemu jsem vlastně dal život?
Uvědomil jsem si, že moje ústa byla o hodně napřed.
Přestal jsem tomu říkat Ihsan.
Tohle ti uleví od bolesti. Dobře.
Vydrž.
Počkej! Co děláš? Aj. To není jídlo, to je mast.
Sakra. Máš hlad. To já taky.
Nejdřív se musím zbavit toho uvnitř. Dobře?
Na tebe nemám čas.
Pojď. Pojď, pojď, pojď, pojď, pojď, pojď. Tady, na.
20
-Děkuju ti, chlapče. -Já děkuju.
Alláh ti žehnej.
Prrr.
Na, vypij to.
Mmmm
Ne, nesahej si na to.
To ne. Já vím, bolí to.
To zas přejde.
Zas budeš v pořádku.
Co je? Proč na mě tak hledíš? Nepoznáváš mě?
Hmm.
Jsem … Zija.
A ty?
No tak. Promluv. Řekni mi něco, no tak. Svoje jméno. Řekni, že ho víš.
Přestaň na mě čumět! Mluv! Tak, mluv!
Mm. Mmm.
Mmm.
Vidíš. Aha! Dobře, ano. Vzpomínáš si. Určitě máš v sobě lidské vzpomínky. Skryté
v mozku, … ve své mysli. Vzpomeneš si. Postupně.
Podívej.
Pojď. Neboj se. Rozpomínání bolí, ale štěstí,… že jsi zůstal za přístrojem.
Ochránil tě.
Chápu, bude tě to bolet. Budeš se o sebe bát, ale …neboj, tělo je v pořádku.
Pojď.
Podívej, tohle jsi postavil ty. Se mnou. Já jsem ti s tím pomáhal.
Ehe, koukni. Vzpomeň si. Vzpomeň si.
E. E.
E.
Co je?
E.
Co je?
E.
Ne. To jako vážně?
Co je? Co je ti, ha?
Čeho se bojíš?!
Pusť!
Ne. To nejde.
To není možné. Není to možné.
Asije, drahoušku, zajímalo by mě, kolik těch kufrů ještě sbalíš, než odjedeme.
To jsou jen čisté košile a spodní prádlo pro Ziju, tatínku. Říkala jsem si, že mu
je tam necháme.
A domů si odvezeme špinavé nejspíš.
Ano… Jestli si tam nemůže prát.
Nějaká žena mu tam jistě pere. Tedy, myslel jsem pradlena, samozřejmě.
Samozřejmě, tatínku, já to chápu, nebojte se.
Co je ten Junus zač?
Váš podnájemník.
Tohle je hostinec pro mládence. Je jich tady hromada.
Kudrnatý. Eh, je student.
Aha, ten co chodí do školy. Jo, támhle má pokoj. Ale příště mi tu nechoď v tuhle
hodinu. Pozdě večer už návštěvy nepovoluju. Přijď raději za denního
světla.
Zijo? Pojď. Kde vězíš, brácho? Chtěl jsem tě přijít navštívit. Poslyš, cítil
jsi včera v noci to zemětřesení? Země se strašně otřásla. Už jsme si mysleli, že je
po nás. Ale nic se nezřítilo, tak jsem si říkal, že jsi tam taky v bezpečí. Jsem
šílený strachy, člověče. Co máš s tím chlapem za lubem? Na fakultě už mi došly
výmluvy.
Fakulta.
Je po všem. Pro mě už fakulta není.
O čem to sakra mluvíš? Poslyš, Zijo, jestli je to něco nemorálního, mně to říct
můžeš. Šššt. Nejsem takový, co všechno vykecá. Neboj se. Já tvé tajemství udržím.
Vážně udržíš tajemství?
Pomůžeš mi?
Co to máš s rukama?
Junusi, udělal jsem něco příšerného.
Tys toho chlapa zabil?
Co je to?
Zijo. Zijo. Zijo, co je to?
Junusi. Junusi!
Junusi. Seber se. Junusi, prosím!
Panu Hamdimu, …řeknu, že jsem byl poslední dvě noci u tebe.
A co můj domácí? Viděl by tě.
Pověz, že jsem k tobě proklouzl. Žes mě u sebe schoval. Řekni, že už jsem u tebe dvě
noci spal, když mě viděl. Čeho se tolik bojíš, Junusi? Nikdo se v tom vrtat
nebude.
Bude to dobré. Pan Hamdi si musí myslet, že v době exploze jsem nebyl tady, ale
s tebou.
Když nám neuvěří?
Ale uvěří. Musí. Tenhle dům je daleko. V jistou dobu by si ohně nikdo nevšiml.
Ano. Oheň. Ten by všechno skryl. Nezůstala by jediná stopa. Po Ihsanovi, po
přístroji….
A sakra. Neříkej mi, že ho chceš upálit. Do toho nejdu. Sám bych tě pak
musel nahlásit. I v tom jeho stavu je to……
Zbláznil ses? Za koho mě máš? Nikoho bych nezabil. Ani nezabiju. To nemůžu.
Policie bude ohořelé tělo Ihsana hledat. Neujde jim, že tam chybí kosti.
Nebude. Ohořelé tělo máme. Támhle.
Junusi.
Junusi, seber se.
Ale co profesor Ihsan, ta, ta věc uvnitř?
Teď je jiný. Nikdo ho nepozná. Viděl jsi ho. Necháme ho… někde u cesty. Necháme ho
jeho osudu. Junusi, já vím, že je to kruté, ale tohle jsem nikdy nechtěl. Tuhle
cestu si vybral sám. Věř mi, já jsem byl jenom pěšák.
Nepomůžeme mu. Nejde to. Já s tím nic nezmůžu, Junusi. Kdybych jen mohl…
Jsem tak vyčerpaný.
Za všechny své hříchy zaplatím. Nechám školu. Vrátím se domů. Své naděje i
budoucnost všechno …spálím s tímto domem.
Zvedni nohu.
Vypadá jako malomocný žijící na ulici. Teď je to blázen. Určitě mu někdo pomůže….
Lidumil, nebo nemocnice, nebo… lazaret.
Nestanu se lékařem. Polovina mého srdce přestane bít. Takhle splatím své hříchy.
Jestliže existuje peklo pak je tenhle oheň mým osobním peklem.
Projdu dvěma pekly, Janusi… Budu hořet dvakrát. V těchto plamenech a v plamenech
tam na druhé straně.
Ne.
Možná se bál bolesti, kterou zakusil v ohni. Nebo možná … v těch plamenech…
uviděl odraz místa, kde byl a o němž nic nevíme.
Stručně řečeno, Ihsan zemřel.
Stejně mu přestalo bít srdce.
Zeptal ses jaké je to v pekle?
Tak nám to řekni. Co máme udělat, abychom se nesmažili?
Měli bychom to vědět, ať…
Jo.
Stejně by mi neodpověděl. Co jsem vzkřísil, zapomnělo i své jméno. V hlavě
má věci, co viděl, věci, o nichž hloubal.
Bratře, nechci být neuctivý, ale možná bych s pomocí rozumu mohl vysvětlit, co
nám říkáš. Jeho srdce se zastavilo. A blesk ho znovu rozbušil. Proč ne? Možné to
je.
To se stalo i mému strýci. Mysleli jsme, že je mrtvý… připravil se pohřeb. A
najednou se začal hýbat. Všichni se málem posrali.
Přežral se na vlastní pohřební hostině.
To je možné. Můj otec měl podobné případy.
Ale jednoho dne mi to všechno došlo.
Ihsan mi to pověděl.
Vlastně, před několika lety došlo na jeho zahradě k explozi. – Kde vzal tolik
střelného prachu?
Střelný prach?
Jo. Celé sudy prachu. – Každopádně, říká se, že se snažil zabít.
Prrr. Stůj. Odsud už půjdeme pěšky.
Pojď. Pojď, Ihsane.
Odpusť mi.
Já…
Odpusť mi!
Neohlížej se, Junusi.
Neohlížej se!
Poběž. Neohlížej se!
Jestli je ti zima, můžeme dovnitř.
Ne, je mi dobře.
Ano? A nemáš hlad, dítě? Nezahanbuj mě. Poslyš, jsme spolu na výletě do Istanbulu,
tak nech tátu trochu utrácet. Když už jsem tady s tebou, drahá. Koupíme si
kulatý simit, co říkáš?
Mladý muži!
Kdo v dnešní době říká kulatý simit, tatínku?
Dobrou chuť.
Děkuji.
Ale jestli někde ve výloze uvidím hezkou látku, budu vás stát pěkných pár loktů.
Když už jste na mě tolik naléhal.
Helemese. Ee. Tak dobře. Co si jen má holčička bude přát.
Děkuju.
Všechno panu Hamdimu vysvětlím. On je v tom jediná neznámá. Jestli se dobře
domluvíme a on nám uvěří,… vlastně bude stačit,… když odkýveš všechno, co řeknu.
-Junusi, slyšíš? -Samozřejmě, co sis myslel? …Jsem svědek.
Nic jiného na práci stejně nemám. Jenom svědek. Ty jistě víš, jaké lži
vykonstruuješ, jaký budeš mít proslov.
Junusi, prosím tě…. Na tohle nemáme čas. No? …Jak jsem řekl. Potřebuju poslední
laskavost a pak se sakra odporoučím! Už jsem ti řekl. Nebyla to moje chyba.
Ne, jistěže ne, jak by jen mohla? Nikdy to není tvoje chyba. Je to chyba
toho chudáka, kterého jsme nechali stát u silnice. Za všechno může někdo jiný. Je to
vina celého světa. Nerozuměl ti, nedržel s tebou tempo. Ale ty máš ruce
čisté.
Jestli je to moje chyba, taks mi s tím pomáhal. Jsme v tom teď společně. Pamatuj
si, když půjdu ke dnu…
„Stáhnu tě s sebou,“ co?
Nemusíš mi vyhrožovat, kamaráde. Já svůj slib vždycky držím. Neboj se.
Vlastně jsem rád, že jsi mi vyhrožoval. Aspoň vím, co jsi za člověka. Takže
děkuju.
Z domova jsme vyjeli podle evropského času v pět ráno. Teď je řekněme čtvrt na
deset. Ještě šest hodin, plus mínus, v kolik dorazíme?
Asi ve čtvrt na čtyři.
Do Eminonu dojedeme vlakem a u bran fakulty zastihneme Ziju při odchodu. A i
kdybychom ho nestihli, …najdeme ho na adrese z jeho dopisu. Mimochodem, poslal
jsem jeho učitelům telegraf. Bude na nás u brány čekat. Ví, že přijedeme.
Bude čekat.
Jak vidíte, odjíždím z města, pane Hamdi. Jsem tu pro vaše požehnání.
Dobrý Alláhu. Moje požehnání jistě máš, hochu, ale nechápu proč ta náhlá změna?
Ještě nedávno jsi se dožadoval studia. A zdá se, žes nabral sílu.
Je silný jako vůl. Dva dny se u mě cpal. Sílu teda má.
A Ihsan, co na to říká on? Kéž by sis s ním promluvil. Neschválil by ti, že
chceš nechat školy.
Bylo by skvělé, kdyby s ním mluvil.
-Ať se daří. -Je jedním z důvodů, pane Hamdi. Bojím
se, abych neskončil jako on. A neměl jsem dobrý vztah s učiteli, neporozuměli
-jsme si, a jakmile jsem ho viděl… -Ať se daří.
Jak jsi ho viděl? Vždyť na tom byl dobře.
Ne, byl … v tom zpátky, víte… Vzpomínáte, jak jste tam s Junusem přišli? Pak… jsem
viděl sudy s prachem…
A bylo jich hodně. Vypadaly jako nové. Víte, já dostal strach. Tu noc jsem odešel
k Junusovi.
Jo, přesně tak.
Alláhu všemocný. Co má za zas problém? Alláh mu pomáhej. Zkontroluju ho, ale
nejdřív to tady musím předat. Chlapče, zajdi si sbalit svoje věci.
Potřebuju vaše požehnání. Dlužím vám. Alláh vám žehnej.
To nestojí za řeč, chlapče. To nestojí za řeč. Nedlužíš mi. Ale nelíbí se mi to.
Zvykl jsem si na tebe. Možná si to ještě rozmyslíš a příští rok se vrátíš do školy.
Pamatuj si, u mě máš vždycky domov, místo kde složit hlavu.
Mějte se dobře.
Ty taky, chlapče. A piš mi. Džemšite, postarej se o lidi.
Vývar z jehněčí kosti.
Jistě, pane.
Jestli už jsi se mnou skončil, vrátím se na fakultu.
Junusi.
Jasně, chápu to. Odříkáš mi to znovu jako kolovrátek. Mluvíš dobře, ale mám
podezření a nevím jak zjistit, zda máš srdce na pravém místě. Možná proto pro mě
tvá slova nemají žádnou hodnotu, Zijo. Jdi, běž už. Alláh tě provázej.
-Ustupte! Pozor! Z cesty! Uhněte! -Lidé dobří! Přistupte blíže,
přistupte blíže! Zastavte se a poslouchejte! Nejslavnější z
nejslavnějších, Vasiliho společnost, dorazila i do vašeho města! Nebudete
věřit tomu, co v našem mimořádném představení uvidíte! Slavný
soubor, o němž mluví celá Evropa!
Vidím na vás hluboký zármutek, hochu. Ale ani na okamžik nepochybuji, že vás našimi
úchvatnými triky, naším umem, dokážeme rozveselit! Úsměv, prosím, úsměv! Ha?
Lidé dobří! Přistupte blíže, přistupte blíže! Zastavte se a
poslouchejte! Nejslavnější z nejslavnějších, Vasiliho společnost,
dorazila do vašeho města!
Zamyslel jste se někdy nad tím, proč se lidé bojí ghúlů?
Nevím. Protože se bojí smrti?
Lidé se nebojí smrti, protože vědí, že existuje. Lidé se bojí možnosti,… že by
ghúlové mohli začít mluvit. Protože potom by věděli, že po smrti je jenom nicota.
Rychle pryč. Nedívej se, nedívej se.
-Malomocný! Má lepru! Utíkejte! -Má lepru! Honem pryč!
To je ghúl! Vstal z mrtvých!
Zmiz odsud, démone!
-Lepra! Je malomocný! Utíkejte! -Stůj! Zastav se! Stůj, nepřibližuj
se! Nepřibližuj se, stůj!…IMPROV v DAVU
Je nemocný…. Pryč od něj… Má lepru…Rozpadá se… Je to Ghůl!!
Je to ghúl! Vstal z mrtvých! Vstal z mrtvých! Utečte! Je to ghúl! Vstal
-z mrtvých! -Stůj!
Běž pryč, ty lepro!
Nepřibližuj se!
Stůj! Stůj! Zastavte ho!
To ne. Nechte toho.Dost. Stačí. Nechte ho! Ne! Dost… Přestaňte! Přestaňte! Ne! Dost.
Běž. běž. Udělejte místo! Uhněte z cesty! Ustupte, ustupte! Uhněte z cesty!
Máme ho!