Kone.
SIELU NOUSEE KUOLLEISTA
Se ei vahingoittunut.
Siinä se seisoi ehjänä kuin minua pilkaten.
Tuntematon voima varjeli sitä kuin jumalallinen haarniska.
Kuin sillä olisi silmät,
joilla se tiiraili kaukaa ja virnuili kuin lellitty äpärä.
Ensimmäistä kertaa elämässäni tunsin paholaisen läsnäolon.
Ihan kuin se olisi piiloutunut huoneen rakoseen.
"Peli ei ole vielä ohi. Koettelemukset vasta alkavat",
se kuiskutteli korvaani.
Kirjassa on 81 sivua.
Sivu 81 on täysin tyhjä. Mitä se tarkoittaa?
Avaa oikea kämmenesi.
Katso näitä viivoja.
Mitä näet? Siinä on luku 18.
Kahdeksantoista.
Avaa nyt vasen kämmenesi. Mitä siinä lukee?
Kahdeksankymmentäyksi.
-Mitä se tekee yhteensä?
Yhdeksänkymmentäyhdeksän. -Hyvä.
"Jumalalla on 99 nimeä", kirjassa sanotaan.
Ymmärrätkö nyt, miksi avaamme kätemme, kun rukoilemme -
tai suoritamme salatin?
Luoja painoi 99 nimeään kämmeniimme.
Ennen syntymäämme. Huomaatko?
Painettuina kämmeniimme.
Kirja loppuu sivulla 80.
Ja sivu 81 on täysin tyhjä.
Se on tahallista.
Sillä näiden kahden summa on yhdeksänkymmentäyhdeksän.
Tyhjä sivu edustaa -
uutta syntymää.
Uutta elämää!
"Lääke on kämmenissä. Kämmen antaa ja ottaa."
Kämmen…
"Valo osuu koneeseen ja sielu nousee kuolleista.
Sielu vahvempi kuin koskaan.
Valo sulki tien sitä seuranneilta."
"Valo sulki tien sitä seuranneilta."
Häntä piti läimäyttää.
Poika oli kapinallinen jo syntyessään. Syntyikin jalat edellä.
Hän repi äitinsä ulos tullessaan ja oli aivan veren peitossa.
Siksi Gülfem-parka ei saanut enempää lapsia.
Eikä saakaan.
"Valo sulki tien sitä seuranneilta."
Revin äitini kohdun.
Suljin tien minua seuranneilta.
Olen ainoa ja oikea!
Valo olen minä!
Ei ole väliä, rakastatko vai halveksitko minua.
Valo olen minä!
Minä luon sinut ja herätän henkiin.
Synnyt tuhkastasi -
kuin feenikslintu.
Kuin feeniks.
Hyvää päivää.
Päivää. Kiitos.
Asiye! Kuka tuli?
Gülnihal kysyi, ehtisinkö kahville.
Miksette kahvittele täällä?
Hän lähti saman tien.
Siinä vasta outolintu.
Mene sitten. Saatte jutella.
Olet laiminlyönyt ystäviäsi. -Hyvä on.
En kerro kotiväelle kirjeestä.
Senkin…
Kerro vähän. Mitä hän kirjoitti?
Haluan kuulla, miten miehet palavat halusta.
Ei mitään erikoista. Vain että: "Kultaseni,
tuntuu kuin sydämen puoli kehostani olisi jäänyt luoksesi.
Käteni ovat kuin tyngät ja vatsassani on katkera myrkky.
Sisäänhengityksellä keuhkoni…"
Lopeta. Alkaa ällöttää. Ihan kuin hän kaupittelisi elimiä.
Miehet palavatkin sisäisesti.
Voi että. Pyydetään palomiehiä sammuttamaan Ziyan liekki.
Aina kun tuli palaa
Yhdymme kuoroon
Aina kun tuli palaa Yhdymme kuoroon
Ihan kohta.
"Kämmen antaa ja ottaa."
Nouse!
Eikö vieläkään? Iske kunnolla!
Mitä vielä haluat? Henkenikö?
CREATURE
Mitä sitten tapahtui?
Päällikkö, vie minut aurinkoon.
Miksi?
Minkä takia?
Mikä tuli minua poltti?
Miksi luovuin tästä maailmasta?
Tästä kauneudesta.
Tästä elämästä.
Miksi synkistelet?
Olet liian nuori.
Mikä on ohi? Mikä meni?
Kaikkeen on ratkaisu, paitsi kuolemaan.
Professori…
Irrota. Kuuletko?
Tiedän, että sinua sattuu.
Päästä irti. Tuon ensin salvaa.
Anna minun mennä.
Päästä.
Kun hurma ja voitonriemu hälvenivät, yritin ajatella selkeästi.
En tiennyt, mitä herätin, mille annoin elämän -
tai mistä sen toin takaisin.
Seuraavaksi -
kieleni ehti ensin. Lakkasin kutsumasta häntä İhsaniksi.
Tämä poistaa kivun.
Ei hätää. Rauhassa.
Ei! Mitä sinä teet?
Ei salvaa syödä.
Voi luoja. Olet nälkäinen.
Kuten minäkin.
Anna, kun hoidan ensin tuon.
Käykö? Älä syö sitä.
Tämäkin vielä.
Tule pihalle sieltä.
Kiitos, poika. -Kiitos.
Jumalan siunausta.
Juo tämä.
Älä koske siihen.
Tiedän, että sinua sattuu.
Se menee ohi.
Kyllä se siitä.
Mikä on? Miksi katsot minua noin?
Tunnistatko minut?
Olen Ziya.
Entä sinä?
Sano vain.
Sano jotain. Sano nimesi.
Sano mitä vain.
Älä toljota vaan puhu. Puhu nyt!
Noin.
Juuri noin. Muistatko?
Jossain on varmasti muisto İhsanista.
Piilossa aivoissasi, mielessäsi.
Muistot palaavat vähitellen.
Katso.
Älä pelkää.
Muistot tekevät kipeää.
Mutta onneksi olit koneen takana.
Se suojasi sinua.
Kasvosi…
Se ottaa koville.
Säikähdät itseäsi, mutta kehosi on kunnossa.
Tule.
Katso. Sinä rakensit koneen.
Teimme sen yhdessä.
Autoin sinua.
Niin? Yritä muistaa.
Muistaisit nyt.
Mitä ihmettä?
Mitä tapahtui?
Mikä on?
Eikä…
Oikeasti?
Mikä on?
Miksi pelkäät?
Sano!
Päästä irti!
Ei voi olla.
Ei voi olla totta.
Asiye, montakohan matkalaukkua vielä pakkaat?
Tässä on puhtaita paitoja ja alusvaatteita Ziyalle.
Niitä ei tarvitse tuoda takaisin.
Niin, koska tuomme likaiset.
Jos niitä ei voi pestä siellä.
Hän varmaan löysi jo naisen.
Pyykkäämään, tarkoitan.
Älä viitsi, isä. Totta kai älysin.
Kuka on Yunus?
Hän on vuokralainen.
Tämä on yksinäisten majatalo.
Vuokralaisia riittää.
Kiharatukkainen. Hän on opiskelija.
Niin, lääketieteellisessä.
Hänen huoneensa on tuolla.
Mutta älä tule toiste näin myöhään. Se ei ole soveliasta.
Vierailisit päiväsaikaan.
Ziya?
Vihdoinkin. Missä olet ollut, veli?
En tullut käymään, koska luulin, ettet halua.
Tunsitko eilisen maanjäristyksen? Se ravisteli meitä kuin lehtiä.
Mietin, että olet turvassa, kun mitään ei romahtanut.
Olin huolesta sekaisin.
Mitä teet sen miehen kanssa? En tiennyt, mitä sanoa koululla.
Koululla?
Se on ohi. En tule enää kouluun.
Mitä oikein puhut?
Kuule, Ziya.
Voit kertoa minulle häpeällisistäkin asioista.
En ole sellainen. En kerro kellekään. Säilytän salaisuutesi.
Säilytätkö oikeasti?
Autatko minua?
Mitä käsillesi kävi?
Yunus, tein jotain kamalaa.
Tapoitko sen miehen?
Mitä hittoa?
Ziya!
Mitä hittoa?
Yunus!
Yritä koota itsesi.
Nyt, Yunus!
Sanotaan isä Hamdille, että olin luonasi pari yötä.
Vuokraisäntähän näki sinut.
Sano, että salakuljetit minut ja piilotit huoneeseesi.
Olin nukkunut siellä jo kaksi yötä.
En tiedä. Ei mietitä sitä nyt.
Eivät he kuitenkaan urki.
Sanotaan isä Hamdille, etten ollut täällä räjähdysaikaan.
Olin kanssasi.
Hän on ainoa todistaja.
Entä jos hän ei usko? -Vakuutan hänet.
Talo on kaukana lähimmästä asutuksesta.
Kukaan ei tiedä tulipalosta ainakaan hetkeen.
Aivan, tulipalo.
Se peittää kaiken jälkiä jättämättä.
Ei İhsania eikä konetta.
Älä!
Et polta häntä tai olen ulkona. Marssin itse poliisiasemalle.
Vaikka hän on tuossa tilassa…
Oletko hullu? Miksi minua luulet?
En tapa ihmisiä tai ketään. En pysty siihen.
Eikö poliisi etsi palanutta ruumista?
He etsivät luita. -Ei tarvitse.
Siellä on palanut ruumis.
Tulee olemaan.
Se on tuolla.
Yunus…
Ryhdistäydy.
Entä professori İhsan? Tuo tuolla sisällä?
Miten hänen käy? -Hän on nyt joku muu.
Näit, ettei häntä voi tunnistaa.
Hylkäämme hänet kadulle oman onnensa nojaan.
Tiedän, että se on julmaa, mutta en halunnut tätä.
Tämä on hänenkin syytään.
Olin vain pelinappula šakkilaudalla.
En voi auttaa häntä. Kukaan ei voi.
En voi tehdä mitään. Jos vain olisi…
En jaksa enää.
Maksan synnistäni.
Lopetan koulun ja palaan kotiin.
Poltan toivoni, tulevaisuuteni ja kaiken omaisuuteni -
talon mukana.
Anna jalkasi.
Hän on nyt spitaalinen, hullu kadunmies. Joku varmasti auttaa häntä.
Sairaala, laupias samarialainen tai leprayhteisö.
Minusta ei tule lääkäriä.
Elän puolikkaalla sydämellä.
Niin hyvitän syntini.
Jos helvetti on olemassa,
tämä tuli on minun helvettini.
En saa yhtä vaan kaksi helvettiä.
Palan kahdesti.
Sekä tässä tulessa että tuonpuoleisessa.
Ei hätää.
Ehkä hän pelkäsi tulen aiheuttamaa kipua.
Tai ehkä hän näki liekeissä yhteyden tuntemattomaan paikkaan, josta palasi.
İhsan oli joka tapauksessa kuollut.
Hänen sydämensä pysähtyi.
Kysyitkö, millaista helvetissä oli?
Haluamme tietää, miten niiltä liekeiltä välttyy.
Jotta osaamme sitten… -Niin.
Ei hän olisi vastannut kuitenkaan.
Se, jonka herätin, oli unohtanut nimensäkin.
Mitä hän näkikään tai ajatteli, oli kaikki hänen päässään.
Ei pahalla, veli.
Voin selittää tuon kaiken maalaisjärjellä.
Ehkä sydän pysähtyi hetkeksi ja salama käynnisti sen.
Niinkin voi käydä. Vai mitä?
Setävainaalleni kävi niin.
Olimme jo hautaamassa häntä,
kunnes hän liikahti.
Koko seurakunta pelästyi.
Ukko pääsi omiin hautajaisiinsa.
Se on mahdollista. Isälläni oli sellaisia tapauksia.
Mutta yhtenä päivänä hän kertoi kaiken.
İhsan itse.
Hänen pihallaan räjähti muutama vuosi takaperin.
Hän sai käsiinsä ruutia.
Ruutia? -Niin, tynnyreittäin.
Huhujen mukaan hän yritti tappaa itsensä.
Seis, tyttö.
Kävelemme loppumatkan.
Tule, İhsan.
Noin.
Anna anteeksi.
Minä…
Anna anteeksi!
Älä katso taakse, Yunus.
Älä katso taakse!
Voimme mennä sisään, jos paleltaa.
Ei tarvitse.
Eikö sinulla ole nälkä? Sano vain.
Ei sitä aina pääse Istanbuliin.
Nyt kun olet isäsi kanssa, pistä hänet maksamaan.
Otetaan edes simid-i halkaa.
Nuori mies!
Vai simid-i halkaa? Ei kukaan enää sano niin.
Toivottavasti maistuu. -Kiitos.
Jos näen näyteikkunassa kauniin kankaan, saat ostaa sitä useamman metrin.
Kun kerta vaadit.
Onko näin? Selvä.
Mitä vain tytölleni.
Kiitos.
Selitän kaiken isä Hamdille. Hän on ainoa aukkokohta.
Jos pysymme tarinassa ja hän uskoo…
Pyydän vain, että vahvistat sanani.
Käykö, Yunus?
Ilman muuta. Onhan ainoa tehtäväni tukea sinua.
Tiedät jo, mitä sanoa ja sepittää, ja miten tarinasi esität.
Luojan tähden. Onko tämä oikea hetki?
Johan sanoin.
Tämä on viimeinen palvelus. Sitten painun hiiteen.
Sanoin jo, ettei syy ole minun.
Eipä tietenkään. Syy on kokonaan hänen.
Sen mielipuolen, jonka hylkäsimme tielle kuin koiranpennun.
Syy on aina jonkun muu.
Suuri maailma ei vain pysy perässäsi. Olet ainoa, joka on syytön.
Tein ehkä väärin, mutta sinä autoit minua.
Olemme tässä yhdessä.
Kunhan tiedät, että vien sinut…
Mukanasi. Niinkö?
Ei tarvitse uhkailla, veli.
En riko sanaani.
Ole huoleti.
Mutta hyvä, että uhkailit.
Nyt tiedän tarkkaan, mikä olet miehiäsi.
Eurooppalaisen ajan mukaan -
lähdimme kotoa aamuviideltä.
Kello on nyt varttia yli yhdeksän.
Lisätään siihen kuutisen tuntia. Mitä se on silloin?
Varttia yli kolme.
Nousemme junaan Eminönüstä ja yhytämme Ziyan koulun portilla.
Vaikka olisimme myöhässä, löydämme hänet kirjeen osoitteella.
Lähetin muuten sähkeen myös kouluun.
Hän tietää, että olemme matkalla ja odottaa meitä portilla.
Kyllä.
Siksi lähden pois, isä Hamdi.
Tulin pyytämään siunaustasi.
Voi hyvänen aika.
Saat siunaukseni.
Mutta mistä tämä yhtäkkiä tulee?
Vasta eilen halusit kiivaasti opiskella.
Näytät hyvinvoivalta. -Hän on terve kuin pukki.
Hän oli kanssani viime päivät ja pulskistui…
Mitä İhsan sanoo?
Puhuisitpa hänelle. Hän ei antaisi keskeyttää koulua.
Jos vain osaisi puhua. Se olisi mukavaa.
Sekin vaikuttaa päätökseeni.
Pelkään, että muutun häneksi. En tule toimeen opettajien kanssa.
En kuulu tänne.
Ja kun näin hänet sellaisena… -Millaisena?
Hänhän oli taas voimissaan. -Ei, hän…
Hän on ollut…
Muistatko, kun kävitte Yunusin kanssa?
Näin ruutitynnyrit, kun lähditte.
Niitä oli monta.
Ne näyttivät juuri ostetuilta.
Pelkäsin, että käy vahinko, joten menin Yunusin luo yöksi.
Niin siinä kävi.
Voi hyvä isä.
Alkoiko hän taas vollottaa? Luoja paratkoon.
Suljen puodin ja käyn katsomassa.
No niin, poika. Hae tavarasi.
Anna siunauksesi, isä Hamdi.
En voi maksaa takaisin avustasi.
Saat siunaukseni. Mutta onhan tätä vaikea uskoa.
Totuin jo sinuun.
No, onnea matkaan.
Ehkä harkitset vielä ja palaat opiskelemaan ensi vuonna.
Älä unohda, että sinulla on aina koti ja isä Hamdisi täällä.
Voi hyvin.
Samoin, poika. Kirjoita minulle.
Cemşit, huolehdi asiakkaista.
Otan siansorkkaa. -Toki.
Jos minua ei enää tarvita, menen kouluun.
Yunus… -Tajusin jo.
Toistat samoja asioita.
Puhut kauniisti, mutta sydämestäsi voi tuskin sanoa samaa.
Näin ollen,
sanoillasi ei ole enää minulle arvoa.
Alahan mennä. Hyvästi.
Väistäkää!
Pois tieltä!
Huomio, kaikki!
Kuunnelkaa hyvin ja tarkkaan!
Vasilin teatteriryhmä, teattereista maineikkain,
tuli viihdyttämään teitä!
Ette usko silmiänne -
tässä upeassa teatterissa, jonka maine kiirii Euroopassa!
Näen, että olette allapäin.
Voitte olla varma, että lumoamme teidät. Ilahdutte tempuistamme takuulla.
Kääntäkäähän suupielet ylöspäin.
Huomio, kaikki!
Kuunnelkaa hyvin ja tarkkaan!
Vasilin teatteriryhmä, maineikkain teatteri,
tuli viihdyttämään teitä!
Mietitkö koskaan, miksi epäkuolleita pelätään,
päällikkö Ömer?
En tiedä. Koska pelkäämme kuolemaa?
Eivät ihmiset pelkää kuolemaa.
Sen olemassaolo on jo selvää.
He pelkäävät, että epäkuolleet alkavat puhua.
Silloinhan saattaisi kuulla, ettei kuoleman jälkeen ole mitään.
Herranjumala!
Älä katso, pikkuinen!
Spitaalinen! Juoskaa!
Täällä on spitaalinen! Juoskaa!
Elävä kuollut! Hän nousi haudasta!
Mene tiehesi, demoni!
Lepra! Hän on spitaalinen! Juoskaa!
Seis.
Häivy! Mene pois!
Elävä kuollut! Hän nousi haudasta! -Seis!
Mene pois, spitaalinen! -Häivy!
Mene! -Elävä kuollut!
Seis! Mene pois!
Elävä kuollut! -Lyö häntä!
Älkää. Pyydän.
Älkää! Lopettakaa!
Seis! Lopeta!
Älkää tehkö noin!
Mene pois!
Väistäkää! -Häivy!
Tiehesi siitä!
Ottakaa kiinni!
Kiikkiin jäi!
Tekstitys: Katariina Uusitupa