Maskinen.
Den var uskadt.
Den stod der intakt, som for at håne mig.
Som om et guddommeligt skjold, en ukendt kraft, havde beskyttet den.
Som om den havde øjne
og betragtede mig på afstand med et smørret, forkælet grin.
For første gang i mit liv følte jeg Djævlens tilstedeværelse.
Som om den skjulte sig i et hul i rummet
og sagde: "Legen og dine prøvelser er kun lige begyndt."
Hviskende i mit øre.
Bogen er 81 sider lang.
Side 81 er helt tom. Hvad betyder det?
Åbn håndfladen på din højre hånd.
Kig godt på linjerne.
Hvad står der? Atten.
Atten.
Åbn nu din venstre håndflade.
Hvad står der?
Enogfirs.
Læg dem sammen. Hvad giver det?
Nioghalvfems.
Det var flot.
"Gud har 99 navne," står der i bogen.
Forstår du nu,
hvorfor vi åbner vores hænder, når vi beder
eller udfører Salah?
Skaberen har indprentet sine 99 navne
i vores håndflader.
Fra før vi blev født. Ser du?
Indprentet i vores håndflader.
Indprentet…
I vores håndflader.
De færdiggjorde bogen på side 80,
og side 81 er helt tom.
Det var bevidst.
Fordi summen af de to er
nioghalvfems!
Den tomme side betyder…
En ny fødsel…
Og nyt liv!
"Kuren kommer fra håndfladerne."
"Det er håndfladerne, der både giver og tager."
Håndfladerne…
"Et lys vil ramme maskinen, og en sjæl vil genopstå."
"En sjæl stærkere end nogensinde."
"Et lys,
der spærrede vejen for dem,
der fulgte efter."
"Et lys, der spærrede vejen for dem,
der fulgte efter…"
Han var øretæveindbydende.
Den dreng var altid en rebel. Han blev født med fødderne først.
Han rev sin mor itu, da han kom ud,
dækket af blod.
Derfor kunne stakkels Gülfem ikke få flere børn,
og det får hun ikke.
"Et lys, der spærrede vejen for dem, der fulgte efter."
Jeg rev min mors livmoder itu.
Jeg spærrede vejen for dem, der fulgte efter.
Jeg er den eneste!
Det lys er mig! Det er mig!
Uanset om I elsker eller bortviser mig!
Det lys er mig! Det er mig!
Jeg vil skabe dig, lade dig eksistere igen.
Du vil rejse dig fra asken, som en føniks.
Som en føniks.
Farvel.
Farvel. Tak.
Asiye! Hvem er det?
Det var Gülnihal. Hun har budt mig på kaffe.
Kan I ikke drikke den her?
Hun er gået igen.
Hun er lidt sær.
Så gå da. Tag I en snak.
-Du har forsømt dine venner. -Okay.
Jeg fortæller ikke mine forældre om brevet.
Psst. Kom nu.
Fortæl lidt. Hvad skrev han?
Jeg vil vide, hvordan mænd brænder af begær.
Det er det sædvanlige.
Han skrev: "Min dyrebare,
jeg føler, at venstre del af kroppen, med hjertet, mangler uden dig.
Mine arme er som stumper, og der er bitter gift i min mave.
Når jeg ånder, er mine lunger…"
Stop, jeg får det dårligt.
Hvad er al den indmadssnak?
Det lader til, at mænd brænder indefra.
Du godeste. Vi må få brandmænd til at slukke Ziyas ild.
Når der er ildebrand
Er vi der alle mand
Når der er ildebrand Er vi der alle mand
Det er snart.
"Det er håndfladerne, der både giver og tager."
Vågn op!
Ikke nok? Så lav mere!
Hvad mere vil du have? Mit liv?
CREATURE
Hvad skete der så?
Kaptajn, før mig ud i solen.
Hvorfor?
Hvad var formålet?
Hvilken ild brændte i mig?
Hvorfor opgav jeg denne verden?
Denne skønhed,
dette liv?
Hvorfor så dyster?
Du er ung.
Hvad er forbi? Hvad er væk?
Alt har en løsning. Alt undtagen døden.
Professor…
Giv slip.
Hører du mig?
Jeg ved, det gør ondt.
Giv slip. Jeg kommer med en salve først.
Lad mig nu gå.
Kom nu.
Da følelsen af beruselse og sejr aftog,
prøvede jeg at tænke klart.
Jeg vidste ikke,
hvad jeg genoplivede, eller hvorfra jeg bragte det tilbage.
Og pludselig
overhalede min tunge mig
og holdt op med at kalde ham İhsan.
Det her fjerner smerten.
Det er okay. Rolig.
Nej! Hvad laver du?
Det er ikke mad. Det er salve.
Gud. Du er sulten.
Det er jeg også.
Lad mig fjerne den derinde først.
Okay? Spis det ikke.
Typisk.
Kom her. Lad os få dig ud.
-Tak. -Selv tak.
Gud velsigne dig.
Shh.
Her, drik det her.
Nej. Rør det ikke! Lad være.
Jeg ved, at du har ondt.
Men det går over.
Det skal nok gå over.
Hvad er der? Hvorfor ser du sådan på mig?
Genkender du mig ikke?
Det er mig, Ziya.
Og du er?
Kom nu. Tal.
Tal. Sig noget.
Sig dit navn.
Fortæl, hvad du ved.
Hold op med at glo og tal. Kom nu!
Sådan.
Se, du kan godt huske det.
Der må være et minde om İhsan derinde.
Skjult i din hjerne, i dit sind.
Du vil huske det gradvist.
Se.
Sådan. Vær ikke bange.
At huske vil gøre ondt.
Men gudskelov stod du bag maskinen.
Den beskyttede dig.
Dit ansigt…
Det vil gøre ondt.
Du vil skræmme dig selv, men din krop har det fint.
Kom.
Se. Det var dig, der byggede maskinen.
Os to sammen.
Jeg hjalp dig med det.
Prøv på at huske.
Kom nu, husk.
Du godeste.
Hvad skete der?
Hvad er det?
Nej…
Virkelig?
Hvad er der?
Hvorfor er du bange?
Giv slip!
Det kan ikke passe.
Det er umuligt.
Asiye, hvor mange flere kufferter
skal du have med?
Det er rene skjorter og undertøj til Ziya, far.
Vi tømmer dem der.
Så tager vi de beskidte med tilbage.
Hvis han ikke kan vaske dem der.
Han har sikkert fundet en kvinde.
Til vasketøjet, mener jeg.
Det forstod jeg godt, far.
Hvem af dem er Yunus?
Han lejer sig ind her.
Det her er et hjem for enlige.
Der er mange lejere.
Han har krøllet hår. Han studerer.
Nå, ham der læser medicin?
Ja. Det er hans værelse.
Men kom aldrig så sent igen.
Det er upassende.
Besøg ham om dagen.
Ziya?
Endelig. Hvor har du været, bror?
Jeg vidste ikke, om du ville se mig.
Mærkede du jordskælvet i aftes? Vi rystede som espeløv.
Jeg tænkte, at du var sikker, da intet kollapsede her.
Jeg var så bekymret.
Hvad laver du med den mand?
Hvad skal jeg sige til skolen?
Skolen?
Det er slut. Jeg er færdig med skolen.
Hvad snakker du om?
Hør, Ziya,
du kan sige det, selv hvis det er skamfuldt.
Jeg fortæller det ikke til nogen.
Jeg holder på hemmeligheden.
Virkelig?
Vil du hjælpe mig?
Hvad er der sket?
Yunus, jeg gjorde noget frygteligt.
Dræbte du manden?
Hvad fanden?
Ziya!
Hvad fanden er det her?
Yunus. Yunus!
Yunus, tag dig sammen.
Kom så, Yunus!
Hamdi skal tro, jeg var hos dig de sidste to nætter.
Hvad med udlejeren? Han så dig.
Sig, at du listede mig ind og gemte mig på dit værelse.
At jeg havde været der i to nætter.
Tænk ikke for meget over det.
De vil ikke spørge ind.
Vi siger til Hamdi, at jeg ikke var her under eksplosionen,
og at jeg var sammen med dig.
Han er det eneste vidne.
-Og hvis han ikke tror på det? -Det gør han.
Huset har ingen naboer.
Der går længe, før nogen opdager ildebranden.
Ja, ild.
Den fjerner alle spor.
Ingen İhsan at finde og ingen maskine.
Lad være!
Hvis du brænder ham, er jeg ude.
Jeg går selv til politiet.
Selv i hans tilstand…
Er du vanvittig? Hvad regner du mig for?
Jeg kunne aldrig slå nogen ihjel.
Vil politiet ikke lede efter İhsans lig?
-Finde hans knogler? -Det behøver de ikke.
Der er et brændt lig.
Det bliver der.
Det er derovre.
Yunus…
Tag dig sammen.
Hvad med professor İhsan? Ham derinde?
-Hvad med ham? -Han er en anden nu.
Uigenkendelig. Du har set ham!
Vi efterlader ham på gaden, overladt til skæbnen.
Jeg ved, det er ondskabsfuldt,
men det her var ikke meningen.
Det er delvist hans skyld.
Jeg var bare en brik på skakbrættet.
Vi kan ikke hjælpe ham.
Der er intet, jeg kan gøre. Hvis der var…
Jeg er udmattet.
Jeg betaler for min synd.
Jeg dropper studierne, rejser hjem.
Jeg brænder mit håb, min fremtid, alt hvad jeg har,
sammen med dette hus.
Giv mig din fod.
Han er spedalsk nu, en galning, der bor på gaden.
Nogen må hjælpe ham.
Et hospital, en god samaritaner eller spedalskhedsklinikken.
Jeg bliver ikke læge.
Jeg vil leve med et halvt hjerte.
Det er prisen for min synd.
Hvis Helvede findes,
bliver denne ild mit Helvede.
Jeg får ikke en, men to Helveder.
Jeg brænder to gange, både i denne ild og i den store.
Det er okay.
Måske frygtede han smerten fra ilden på huden,
eller også mindede flammerne ham om
det sted, han kom fra, og som vi ikke kendte til.
Men alt i alt var İhsan død.
Hans hjerte var stoppet.
Spurgte du ham, hvordan Helvede var?
Sig, hvad vi skal gøre for ikke at brænde der.
-Så vi kan… -Ja.
Jeg havde ikke fået et svar.
Ham, jeg genoplivede, havde glemt sit eget navn.
Hvad end, han havde set eller tænkt,
fandtes kun i hans hoved.
Ikke for noget,
men det, du har fortalt os, kan jeg forklare med fornuft.
Måske fik stødet fra lynet hans hjerte til at slå igen.
Det virker da plausibelt?
Det skete for min onkel.
Vi troede, han var død, og ville begrave ham,
men så bevægede han sig. Skræmte alle fra vid og sans.
Så han deltog i sin egen begravelse.
Det kan ske. Min far havde den slags tilfælde.
Men en dag fortalte han mig alt.
İhsan selv.
Der var endda en eksplosion i hans gård for nogle år siden.
Han havde skaffet krudt.
-Krudt? -Ja. Flere tønder.
Ifølge rygtet ville han tage sit eget liv.
Hov. Stop.
Vi går resten af vejen.
Kom nu, İhsan.
Sådan.
Tilgiv mig.
Jeg…
Tilgiv mig!
Se ikke tilbage, Yunus.
Se ikke tilbage!
Lad være! Se ikke tilbage!
Vi kan gå ind, hvis du fryser.
Jeg har det fint.
Er du ikke sulten?
Hold nu op.
Det er ikke hver dag, vi rejser til Istanbul,
så nu hvor du har din far med dig,
bør han bruge lidt penge.
I det mindste en simid-i halka?
Unge mand!
Simid-i halka, far? Det navn er forældet.
-God fornøjelse. -Tak.
Hvis jeg ser noget flot stof i et vindue,
så kan du købe nogle meter til mig.
Nu du insisterer sådan.
Vil du gerne have det?
Alt for min pige.
Tak.
Jeg forklarer alt til fader Hamdi. Han er den eneste løse ende.
Hvis vi siger det samme og får ham overbevist…
Med andre ord… Bare bekræft alt, hvad jeg siger.
-Okay? -Ja, det skal jeg nok.
Altid skal jeg retfærdiggøre dig.
Du har sikkert allerede opdigtet dine historier
og ved, hvordan de skal leveres.
For Guds skyld, Yunus. Skal vi til det her lige nu?
Jeg har sagt det.
Gør mig denne sidste tjeneste.
Så skrider jeg alligevel.
Det er ikke min skyld.
Selvfølgelig.
Det hele var hans skyld.
Den elendige galning, vi efterlod på gaden som en hvalp.
Det er altid en anden.
Det er hele verdens skyld.
Den kunne ikke følge med. Kun du er uskyldig.
Måske gjorde jeg noget forkert, men du hjalp mig.
Vi er sammen om det her.
Hvis jeg ryger ned…
Så tager du mig med i faldet?
Drop dine trusler.
Jeg bryder ikke mine løfter.
Så bare rolig.
Men jeg er glad for, at du truede mig.
Nu ved jeg præcis, hvilken slags person du er.
Ifølge europæisk tid,
tog vi hjemmefra klokken 5 i morges.
Nu er klokken 9.15.
Læg cirka seks timer til. Hvad giver det?
15.15.
Vi tager toget fra Eminönü
og finder Ziya ved skoleporten, når han får fri.
Selv hvis det er for sent, finder vi ham med adressen på brevet.
Jeg sendte også et telegram til skolen.
Han må vide, at vi er på vej. Han venter os nok ved porten.
Det gør han.
Jeg rejser herfra, fader Hamdi.
Jeg kom for at få din velsignelse.
Du godeste.
Du har min velsignelse,
men hvad er der pludselig sket?
I går levede du for at studere.
Du virker sund og rask.
Sund som en gris.
Han har været hos mig i to dage og er blevet fedet op.
Hvad siger İhsan?
Han ville ikke give dig lov til at droppe ud af skolen.
Hvis han da kunne tale…
Det er en del af grunden.
Jeg vil ikke blive som ham. Og jeg kan ikke med professorerne.
Jeg hører ikke til der.
-Og at se ham sådan… -Hvordan?
-Han virkede til at have det fint. -Nej, han…
Han har været…
Husker du, da du og Yunus besøgte mig?
Jeg så krudttønderne, efter I var gået.
Der var mange.
De så nyindkøbte ud.
Det gjorde mig nervøs.
Så jeg tog hjem til Yunus.
Ja, det var det, der skete.
Du godeste.
Blev han følelsesladet igen? Gud hjælpe os.
Jeg lukker butikken og besøger ham.
Kom så. Hent dine ting.
Giv mig din velsignelse.
Jeg skylder dig så meget.
Du har min velsignelse,
men jeg kan ikke tro det.
Jeg har vænnet mig til dig. Held og lykke.
Tænk over det. Måske kan du studere igen næste år.
Glem ikke, at du altid har et hjem her og din fader Hamdi.
Hav det godt.
Også dig, søn. Skriv til mig.
Cemşit, tag deres bestilling.
-Grisetæer, tak. -Javel.
Hvis der ikke er brug for mig, tager jeg i skole.
-Yunus. -Spar mig.
Du vil gøre det samme igen.
Du taler pænt,
men jeg tvivler på, at det samme kan siges om dit hjerte.
Derfor
har dine ord ingen værdi for mig.
Gå nu din vej. Farvel.
-Flyt jer! -Gør plads!
Flyt jer!
-Flyt jer! -Flyt jer!
Hør efter, allesammen!
Hør godt efter!
Vasilis teaterkompagni, verdens mest berømte teater,
er her for at underholde jer!
I vil ikke tro jeres egne øjne
i dette vidunderlige teater, kendt i hele Europa!
Jeg kan se, at du er nedtrykt.
Bare rolig. Vi fortryller dig
og gør dig glad med vores kunster!
Smil nu. Ja?
Hør efter, allesammen!
Lyt nu!
Hør godt efter!
Vasilis teaterkompagni, verdens mest berømte teater,
er her for at underholde jer!
Ved du, hvorfor folk er bange for levende døde, kaptajn Ömer?
Det ved jeg ikke. Fordi de er bange for døden?
Folk er ikke bange for døden.
De ved, at den findes.
De er bange for, at de levende døde begynder at tale.
For måske vil de fortælle, at der intet er efter døden.
Du godeste!
Se ikke på ham, skat!
Han er spedalsk! Løb!
En levende død! Genopstået fra graven!
Forsvind, din dæmon!
Han er spedalsk! Løb!
Stands!
Stands! Væk!
En levende død! Ude af graven!
-Stop! -Levende død!
-Forsvind, spedalske! -Væk!
-Levende døde!
Stands! Væk!
-Levende død! -Slå ham!
Lad være. Jeg beder.
Gør det ikke!
Gør det ikke! Stop!
Stop! Gør det ikke!
Væk!
-Flyt jer! -Væk!
-Forsvind! -Forsvind!
-Efter ham! -Efter ham!
Vi har ham!
Tekster af: Sidsel Seeberg