EZ EGY KÉPZELETBELI TÖRTÉNET,
DE KÉPZELŐDNI EMBERI DOLOG.
Gondoltál már arra, hogy az emberek miért félnek a szellemektől? Az emberek nem a
haláltól félnek. Azzal ki vannak egyezve. Az emberek attól félnek, hogy a szellemek
elkezdenek beszélni. Mert akkor megtudják, hogy nincs semmi a halál után.
Hogy vannak az emberek, Selo?
Ki van merülve. Mindenki.
Megállunk. Sötétedéskor megállunk! Kitartás! Sötétedés előtt tábort verünk. A
hegy mögött már vár ránk a kincs.
-Álljunk össze párba! Így jobb lesz. -Mozgás! Gyerünk!
Gyerünk!
TEREMTMÉNY – ÇAĞAN IRMAK RENDEZÉSÉBEN
Mit eszünk?
Örülj annak, hogy van tűz.
Jól van, meleg van, de attól még éhes vagyok.
Tessék, kapitány. Reméltünk, hogy szerzünk madarat vagy szarvast, de semmi sincsen.
Sivár egy vidék ez!
Figyelj csak! Őrizd kicsit az én oldalamat is!
El fogunk hullani, ha így étkezünk. Allah segíts!
Ez meg mi! a fenébe! Te jó ég! Ki vagy te? Osman! Muharrem! Segítség! Segítség!
Ez meg mi? A mindenit!
Tessék gyógyítsátok meg!
Ki vagy te? Mi ez? Ki vagy te? Megállj!
Mi ez?
-Tessék. -Láttad az arcát?
Mi volt ez? Maga az ördög?
Átkozott egy hely ez! Ez egy démon volt!
Elég ebből! Befejezni!
Nyugalom. Mit csináltok?! Nem szellem volt. Se nem démon. Talán egy őrült volt.
Egy elmebajos. Vagy menekült.
-Ő nem őrült. -Hm? Mondott valamit.
Sss!
Akkor ki volt? Ki vagy te, testvér?
A nevem Ziya. Én támasztottam fel őt.
-Uram, segíts! -Tessék?
Allah, kegyelmezz!
-Elég! Asiye! Asiye! -Asiye azt fogja hinni, hogy koszos fiú
vagy. Annyi zsír van rajta, hogy egy kutya is jóllakna.
Maradj veszteg!
-Anya! Ez így túl szoros! -Az jó. Akkor a lelked nem menekül el.
Fogadj szót. Vendégeink lesznek. Légy illedelmes.
Ő csak egy lány. Biztos nem ismeri az illemet. Milyen vendég az ilyen?
Jaaj szegény kislány. Az Úr adá, az Úr el is vevé. Nagyon nehéz lehet ilyen
-fiatalon. -Igen.
Anya. Ne mondj semmit a kislány előtt.
Ó itt vannak. Szia. Üdvözöllek. Gyere be. Gyere.
-Szia, gyertek be, Husnu. Már ideje volt. -Elnézést kérek, de leesett a
-kerekünk és meg kellett javítanunk. -Ó biztosan fázol, igaz?
-Jaj nézzenek oda! Milyen gyönyörű vagy! -Gyere csak. Hadd nézzelek meg!
Ez a kertünkből van.
-Ó áldja érte az ég! Köszönjük. -Szia, Asiye. Olyan imádnivaló vagy.
-Jaj de szép vagy! -Ziya! Miért bujkálsz, fiam?
Gyere, csókold meg Husnu kezét.
Egy falu kell a neveléshez, uram. De nehéz a falusi élet. Néhai édesanyjának senkije
sem volt.
Ne aggódjon emiatt, Husnu. Mostantól a mi lányunk lesz. Csak egy fiúval áldott meg
minket az ég. Testvérekként nőhetnek majd fel.
Apa! Ne menj el!
-Le. Fel, le. Fel le és fel. Ügyes vagy. -Szóval a testünkben a
szívünk felel a véráramlásért.
Jól van, gyerekek. Nézzetek a táblára! Erre van nyugat. Erre meg kelet! Értitek?
Maguknak elment az eszük. Olyasmit keresnek a hegyekben, ami nem is létezik!
Ott nincsen semmilyen kincs! De úgy látom, hogy ezt képtelenek felfogni!
Óó maga bolond! Mi ez itt?
Jó anyám! Magának lefagyott a lába!
-Ez nekrózis! Muszáj lesz levágnunk! -Kérem, doktor, ne!
Ziya most menjél ki!
-Maradni akarok. -Kifelé! Így is van elég bajom! Maguk meg
ne bámuljanak! Segítsen valaki. Jöjjön ide valaki! Fogja le a kezeit és lábait. Nem
kellett volna elmenniük a hegyekbe! Erősen!
Nézd, Asiye! Nekünk ez az alma rohadt, de egy másik élőlénynek ez lett az élet
forrása. Ez a kukac megeszi, majd bekerül a földbe, ahol trágya lesz belőle. Az alma
magjából pedig egy új fa fog növekedni. A természet egy folyamatos körforgás.
De ez csak a növényekre igaz, az emberekre nem.
Miért mondod ezt?
Mert a földbe raktuk az anyukámat és nem nőtt ki belőle új anyuka.
De fog.
Ígérem.
Ő…
Asiye.
Kinő…
Asiye.
Megígérem…
Ki fog nőni.
Én mondom, mind éhen fogunk halni itt. Egy darab húsért odaadnám a kincs rám eső
részét is. A mindenit!
Gyerünk, fiam. Nyisd ki a szemed!
Most a másik lábat.
Asiye, drágám, ne futkoss!
Jaj ez a lány olyan, mint egy fiú!
Ezzel lealacsonyítod magad! Az emberek meg fognak szólni ezért.
Törődjenek a maguk dolgával, anya.
Figyelj! Jobb lenne, ha nem kényeztetnéd így el őket.
-Itt van a vizesfiú. Megjöttem. -Hű de kiszáradt ez a lány! Ettől én is
szomjas lettem. De elfogyott a vizünk.
-Itt a víz! -Hé, vizesfiú! Kérem, jöjjön ide is!
Lássuk, most mit olvasol.
Ebbe töltse.
Szóval a Titokzatos gyógymódokat.
Csak hogy tudja, a víz megsavanyodott.
Ezt honnan szerezted?
Isztambulból hozta nekem valaki.
Ezek a könyvek semmit sem érnek. Becsapnak. Varázslattal és szerencsével
akarnak…
Apám. Ebben nem értek egyet veled. A ma is használt összes módszerben ott vannak a
nyomaik.
Fiam, én nem is ezt kérdőjelezem meg, hanem azt, hogy a könyv hiteles-e.
Pontosan tudom, hogy miért rendelted ezt Isztambulból. De mindegy.
Miért?
Referenciát keresel a Feltámasztás Könyvéhez. Igazam van?
Ziya! Elkényeztetett gyerek akarsz lenni, aki egy legendát üldöz vagy egy jó orvos?
Ne kutasd már azt a könyvet! Nem is létezik. Ez hazugság.
És ha mégsem?
Megmutassam neked az igazságot? Ha már úgyis orvos leszel? Gyere velem.
Megmutatom a valóságot.
Nem szabad megsérteni őket, gyerekek. Ne bámuljátok az arcukat.
Arra.
Sosem hoztunk volna ide titeket, mert rémálmaitok lettek volna, de Ophelia, a
szomszédunk, áldott egy lélek, amikor ő is leprás lett, ide kellett hozni őt is a
többiek közé.
Üdvözlöm, Muzaffer úr.
Köszönöm.
Gulfem.
Én adom oda neki.
-Itt mi a helyzet? -Szia Ophelia! Én vagyok az, Gulfem.
Gulfem? Ó édes angyalom! Ó hűséges szomszédom. Annyira jó látni téged. Ó
édesem, édesem.
Hoztam neked ételt. Muzaffer csinált neked egy új kenőcsöt. Ez most más, mint a
korábbiak. Elméletileg hatásosabb lesz. Remélem, csökkenti a fájdalmadat.
Az ott Ziya? Ó milyen kicsike volt még akkor. De most már felnőtt. Bárcsak ne
hoztad volna őt ide! Ó ő meg Asiye? Meséltél már róla.
Jaj ne, ne, ne. Ne csináld ezt, fiam.
Ziya, te mit csinálsz?
-Hozzád beszélek. -Ziya!
Hozzád beszélek.
Ziya!
Nem fertőződsz meg érintéssel. Szerinted ezt én nem tudom?
És ne lépjek kapcsolatba az ilyen szerencsétlenekkel?
Mégis mit tehetnénk? Próbálok gyógyszert találni és adok is a bajára.
De mind hiába. Mire jó a gyógyszer? Átverni a halált? Nem gondoltál arra, hogy
új dolgokat kutass fel? Mit tettél, hogy a tehetségedet magasabb szintre emeld, apa?
Ziya, könyörögve kérlek, fejezd be.
Ziya! Te is tudod, hogy a nagyra becsült apánknál nincs jobb orvos.
Bárcsak bátor is lenne!
Apád kérdezi, hogy megmostad-e a kezed szappannal? És azt mondta, ezt kend fel
egészen a könyöködig.
Ezt már megcsináltam. Elmentek a betegek? Meggyógyította őket?
Ziya! Feltűnt, hogy egyre pimaszabb vagy, ahogy nősz? Ne bánj már úgy mindenkivel,
mintha teljesen idióta lenne!
Most menj le és kérj bocsánatot apától azért, ami korábban történt.
Sajnálom, hogy feldühítettelek.
Gyerünk, Ziya. Tedd meg értem.
Ziya! Elég, fejezd be! Ziya!
Figyelj, Gulfem! Ilyen későn mosol? Láttam, a konyhában éppen forr három üst
víz.
A kút majdnem kiszáradt. Holnapra is kellene, hogy maradjon. Gondoltuk, a
legjobb, ha elmegyünk Gokcepinarhoz.
Apa, sajnálom. Bocsáss meg nekem.
Szeretem, ha valaki szenvedélyes. De te ezt nem tudod kontrolálni. Ebből baj lesz.
Apám, ez nem szenvedély, hanem tudásvágy.
Tanulsz majd. Türelem. Az Orvosi Iskolában.
Ki lehet az?
Édes jó anyám!
Uram. A fiam. Hány és hasmenése van. A szomszéd gyereknek is. Mindenki rosszul
van. Könyörgöm, csináljon valamit.
Rendben, jövök. Kiabáljon körbe mindenkinek az utcán, hogy jöjjenek el a
rendelőmbe. Nem tudok mindenkihez kimenni. Menjen.
Én is menjek, apa?
Gyorsan menjünk.
-Jön a doktor! -Atya ég! Szerinted
-járványos? Allah segíts! -Jön a doktor! Aki tud, menjen a
-rendelőbe! Siessetek! Jön a doktor! -Ziya. Légy óvatos.
Ne aggódj.
Hol az orvos? Mikor jön már?
-Itt jön már! -Erre, erre, erre, erre.
Úgy tűnik, hogy kolera.
Takard el az arcodat! Még nem tudjuk, mi ez.
A kolera nem érintkezés útján terjed, hanem vízen és ételen keresztül.
Azt mondtam, takard el a szádat! Nem tudjuk, mi ez. Hol a fenében van a vezető?
Az a semmirekellő! Szóljanak a városnak. Lehet, hogy a felszerelésem nem
lesz megfelelő. Menjenek. Ziya?
-Tájékoztasd ezeket az embereket. -Rendben van. Jó.
Emberek! Emberek! Ne igyanak vizet, csak forralás után! Valószínűleg kolera ütötte
fel a fejét. Csak forralás után igyanak vizet! A betegség rendkívül fertőző és
gyorsan terjed. A tünetei: hasi fájdalom, hányinger, hasmenés és hányás! A
kiszáradás veszélye nagy. Sok vizet kell inniuk! De fontos, hogy csakis azután,
hogy felforralták, azután igyanak vizet.
A klinika nyitva áll. Az apám, Muzaffer reggelig itt lesz.
Arra kérem önöket, hogy aki tud, hozzon magával mustár-tapaszt. Kevés a
gyógyszerünk, nem fog jutni mindenkinek. Nagyon sok vizet kell inniuk. De a
források fertőzöttek.
Hol van már a vezető?
Anya?
Asiye, hagyj magamra! Elfáradtam tegnap. Pihennem kell még egy kicsit.
Igazad van, fárasztó volt. Pihenj csak nyugodtan.
Menj a többiekhez. Vigyél nekik valamit enni a konyhából. Biztosan ki
vannak merülve.
Rendben van.
Muzaffer. Gulfem. Nagyon beteg. Szüksége van önre. Siessen haza…
Adjátok be a gyógyszereket az embereknek. Én mindjárt jövök.
Gulfem? Miért? Miért nem szóltál nekem?
Jól vagyok. Tényleg. Ne aggódj. Vettem be gyógyszert. És ha szóltam volna, velem
foglalkoztál volna, nem másokkal. Látod, most is idejöttél.
Kitalálok neked valamit.
Muzaffer.
Hogy nem vettem észre?! Meg kellett volna néznem, téged!
Édesem.
Anya!
Kisfiam! Jól van, semmi baj.
Tényleg jól vagy? Nem hagyhatom, hogy bajod essen, Itt vagyok. Melletted. Nem
megyek sehova.
Jól van. Jól van.
Gyere, gyere.
Figyeljetek ide rám.
Tudtam ezt. Mind tudtuk ezt. Ti egymásnak lettetek teremtve.
-Anya, kérlek. -Anya.
Sssss. Holnap már jobban leszek. De addigis meg kell ígérnetek valamit.
Emlékszel a fogadalmunkra? Hogy úgy ölelsz majd, mint a szőlő kacsa a kertben
a tőkét. Mostantól ti fogjátok ölelni egymást. És sosem engeditek el egymást.
Ígérjétek meg nekem.
Vigyázzatok majd egymásra.
Ziya! Gyere, kicsim.
Hoppááá.
Mi a fene folyik itt? Már el sem temethetjük a halottainkat?
Megtiltották. Én mit tehetnék? Ezt parancsolták. Később kijöhetnek imádkozni.
Tudom, hogy nagyon fáj ez önöknek, de ez az utasítás.
Hol a miénk? Melyik kié?
Legyőztek minket. Másokat, anyát. Egy nyomorult betegség miatt vesztek oda.
Valami szörnyűség, valami megfoghatatlan okozta a halálukat.
Semmit sem tudtunk tenni.
Mit tehettél volna, Ziya? Ez a sors.
A Sors?
A sors? Hol van a sors? Hm? Hol van? Szeretném a saját kezemmel megfojtani!
Meghalt ez a rengeteg ember, a sors meg szépen örökké élni fog. Szerinted ez fair?
Talán ezt érdemeljük ezt?
Ziya! Fejezd már be, Ziya! Ez a teremtés elleni szentségtörés.
Ha ez szentségtörés, akkor én…
Nem tudnám elviselni, ha bűnbe esnél.
Te megtetted, amikor megcsókoltál.
A szerelmesek nem követnek el bűnt.
-A szerelmesek nem követnek el bűnt. -Gyerünk, fiú! Nyisd ki a szemed.
Uram engem nagyon érdekel a Feltámasztás könyve, amit előző levelében megemlített.
Ha Isztambulba érek, egy ön által választott helyen találkozhatunk. Várom
azonnali válaszát. Tisztelettel.
Asiye.
Bárcsak idehozhatnám az iskolát, hogy ne kelljen itt hagynom téged!
Nem vagyok szomorú. Miattam ne aggódj. Vagyis nyugodtan aggódj, de ne ebben az
értelemben.
-Vigyázz apára és a nagyira. -Emiatt ne aggódj. És
írj, amikor csak tudsz.
Rendben.
Akkor indulj.
Most elmegyek, anya hogy megismerjem a betegséget, ami elvitt téged. Légy áldott.
Asiye! Ez az első levelem, amit neked írok. Miután hajóra szálltam, egyfolytában
a rám váró jövőn merengek. A jövő fényes és tiszta. Amilyen könnyedén hasítja a
hajó a vizet, olyan könnyedén fogok minden nehézségen túllépni és elvégzem az
iskolát. Ezt súgja szívem.
A kocsis, aki elvitt a hotelbe, kedves úriember volt. Mindenféle hasznos
információval ellátott az isztambuli élettel kapcsolatban. Legyen áldott.
Még azelőtt odaértem a hotelbe, ami közel volt az iskolához, hogy besötétedett vagy
elfáradtam volna. Ha szerencsém lesz, találok majd egy lakást magamnak. Ne
aggódj miattam. Asiye.
Szeretnék egy szobát estére.
Itt vannak az árak.
Az utolsó szoba. A folyosó végén.
Ez meglehetősen furcsa. Majdnem egy éve levelezünk egymással, de felemelő dolog
személyesen is találkozni.
Közös ismerősünk szeretettel küldi ezt, Ziya. Hálás, hogy a könyv egy másolata egy
magadfajta tiszteletreméltó emberhez kerül. Arra kért, hogy ezt így mondjam el
neked.
Nagyon hálás vagyok. Remélem, egyszer lesz majd lehetőségem személyesen is
találkozni vele.
Az isztambuli férfiak pont olyan kedvesek és gálánsak, mint mondták.
Ráadásul segítőkészek is.
A pénzem. Ellopták a pénzemet. Hol van? Hova ment az a férfi?
Jó uram. Mi a baj? Elhagyta a férje?
Maga miről beszél? Az összes pénzemet elvitte, amit az iskolára gyűjtöttem
össze. Hol van? Hova ment az a férfi? A levélben azt írta, hogy Fuatnak hívják.
Elég! Honnan tudjam én ezeket. Magának kéne tudnia, hogy kivel
szórakozik.
Maga rohadék! Együtt csinálták! Maga is benne van!
Elééég!
Eresszenek! Undorító férgek! Elég!
Húzás!
Asiye itt vannak olyan utcák, ahol elektromos világítás van.
Izgatottan várom, hogy meglássam a nevem, ami fényt jelent, egy lámpán.
-Itt van! Itt van! -Itt van!
És ahogy a nap a fényével mindent beragyog, úgy lesz a te Ziyad az emberek
jelzőtüze és le fog győzni minden kihívást.
Héééé! Megöltem az anyámat, megöltem az apámat. Ne merészeljen senki rosszul nézni
rám!
CSÁSZÁRI ORVOSI AKADÉMIA
Ne aggódj miattam. Legyen nyugodt a szíved. Egyetlen dologgal nem tudok
megbirkózni. A hiányoddal. Azt kívánom, hogy újra együtt legyünk. Üdv,
Ziya.
Jól van. Hallgassatok ide rám.
Amit itt mondok, kívülről kell megtanulni. Jövő héten kikérdezem.
Áááá.
Ez megőrült?
Nyissa ki!
Uram, nyissa ki az ajtót!
Láttam, hogy láttad.
A FELTÁMASZTÁS KÖNYVE
Sss.
Darwin. Marad.
A feliratot fordította: Büki Gabriella