EZ EGY KÉPZELETBELI TÖRTÉNET,
DE KÉPZELŐDNI EMBERI DOLOG.
Vajon miért félnek az emberek az élőhalottaktól?
Az emberek nem a haláltól félnek. Arról tudják, hogy eljön.
Attól félnek, hogy az élőhalottak netán megszólalnak.
Mert talán azt mondják majd, hogy a halál után nincs semmi sem.
Hogy vannak a derék fiúk, Selo?
Fáradtak, kapitány. Elfáradtunk.
Sötétedés előtt megállunk. Nincs sok hátra.
Kitartás!
Alkonyatig felverjük a sátrakat.
A kincs a hegy mögött vár ránk.
- Segítsétek és támogassátok egymást! - Gyerünk!
- Menjünk! - Mozgás!
Gyerünk!
MARY SHELLEY FRANKENSTEIN CÍMŰ REGÉNYE ALAPJÁN.
TEREMTMÉNY – ÇAĞAN IRMAK RENDEZÉSÉBEN
- Mit fogunk enni? - Légy hálás a tűzért!
Igaz, már nem fázunk, de éhesek is vagyunk.
Tessék, kapitány.
Azt hittük, találunk pár madarat vagy szarvast,
de semmi.
Micsoda átkozott hely ez!
Ne engedj ide senkit, szakács!
Elegünk van a szárított ételből.
Uramisten…
Hű! Istenem, segíts! Hát te ki vagy?
Osman! Muharrem!
- Siessetek! - Mi az?
- Gyorsan! - Te jó ég…
Gyógyítsd meg!
Ki vagy te? Mi ez?
- Ki vagy te? Állj meg! - Mi folyik itt?
Ki volt ez?
- Tessék. - Égett volt az arca.
Miféle szerzet volt ez? Az ördög maga?
Átkozott hely ez.
Egy démon volt az!
Hallgassatok!
Ne féljetek! Nyámnyilák vagytok?
Egy démon! Hogyne!
Valószínűleg egy őrült volt, vagy szökevény.
Nem őrült.
Azt hiszem, mond valamit.
Akkor ki volt? És te ki vagy, testvér?
A nevem Ziya.
Én támasztottam fel.
- Isten bocsássa meg neki! - Uram!
Isten könyörüljön…
Hagyjatok!
Asiye. Asiye…
Asiye piszkosnak tart majd. Nézd a kezed!
Csupa mocsok!
Maradj nyugton!
- Túl szoros a gallér, anya! - Úgy a jó. Nem hagyja megszökni a lelked.
Viselkedj, vagy megszólnak a vendégek!
Csak egy kislány. Neki viselkedjek?
Miféle vendég az ilyen?
Szegény kislány.
A halál Isten akarata, de gyermekként…
Ötször nyolc az 40.
Ötször kilenc az 45.
- Ötször tíz az 50. - Itt vannak.
- Gülümser! - Gyertek!
- Üdv! Gyertek be! - Gyere, Hüsnü!
- Késtetek. - Biztos fáztok.
Röstellem, de útközben leesett a kerék.
Gyere, Gülümser! Jaj, ugyan!
- A kertünkből. - Legyen bő a termés!
- Ő Asiye? - De gyönyörű szemek!
Ziya, miért bujkálsz? Csókold meg Hüsnü bácsi kezét!
Egy lányt nehéz felnevelni, főleg vidéken.
A megboldogult anyja árva volt, ahogy én is.
Ne aggódj, Hüsnü!
- Papa! - Közénk tartozol.
Isten nem adott nekünk gyermeket Ziya után.
Testvérekként fognak felnőni.
Le! És fel!
Le!
És fel!
Le! És fel! Ügyes vagy.
Tehát a szív keringeti a vért a testünkben.
Mindenki nézzen a táblára!
Erre van nyugat, arra pedig kelet.
Világos?
De elszántak vagytok!
Minek másztok hegyet egy hazugságért?
Nincs ott semmilyen kincs!
Annyiszor elmondtam már, de nem!
Te ostoba! Istenem!
Istenem, segíts!
Ez a láb megfagyott. Elhalt a hús.
Amputálni kell!
Ne, doktor úr! Kérem!
Ziya, menj ki!
- Maradni akarok. - Kifelé!
Így is elég dühös vagyok.
Ne ácsorogjatok ott! Fogjátok a karját-lábát!
Ne bámuljatok, gyertek ide!
Fogjátok le!
Fel kellett másznotok arra a hegyre.
Fogjátok!
Nézd, Asiye!
Azt hisszük, az alma halott,
de valami másnak az élet forrásává vált.
A féreg megeszi, eltűnik a földben,
és megtermékenyíti a talajt.
Ennek a gyümölcsnek a magjából új fa fog születni.
Ez a természet körforgása.
A halál tehát csak az emberek számára gyógyíthatatlan.
Miért mondod ezt?
Anyukámat is a földbe temettük, de nem nőtt ki belőle egy másik anya.
Majd kinő.
Esküszöm, kinő.
Kinő…
Asiye!
Kinő…
Asiye…
Esküszöm neked.
Kinő.
Én mondom neked, éhen halunk.
Feladnám a kincsem részét egy falatért. Az istenit!
Gyerünk, fiam!
Nyisd ki a szemed!
Jó. Most a másik lábad!
Asiye! Ne szaladj, drágám!
Olyan fiús lány lett belőle.
Vízhordó!
Nagyon pimasz vagy.
Az emberek a szájukra vesznek.
Törődjenek a maguk dolgával, anya!
Túl engedékeny vagy velük, lányom. Én mondom neked.
Friss víz a patakból! Megjött a vízhordó!
Nézd, hogy vedel! Én is megszomjaztam.
Elfogyott a víz, amit hoztunk.
Vízhordó, jöjjön ide!
Lássuk, mi ez már megint!
Ebbe töltse!
A gyógyítás misztikus módszerei.
Keserű a vize, vízhordó. Csak hogy tudja.
Ez meg honnan van?
Isztambulból hozattam.
Ezek a könyvek fabatkát sem érnek.
- Szélhámosok írják őket, akik mágiával… - Ezzel nem értek egyet, apám.
Sok mai módszerünk az ő hagyományaikban gyökerezik.
Fiam, ezt nem kérdőjelezem meg.
De vajon rendes könyvet olvasol?
Tudom, miért rendeled Isztambulból ezeket a könyveket,
de hát jól van.
Na és miért?
Azt kutatod, említik-e bennük A feltámasztás könyvét.
Vagy tévedek?
Ziya!
Elkényeztetett kölyök leszel, aki meséket hajszol,
vagy tisztességes orvos?
Ne keresd tovább azt a könyvet!
Nem létezik. Az egy hazugság.
És ha ez az igazság?
Akarod, hogy megmutassam az igazságot?
Mivel orvosnak készülsz,
gyere, nézd meg velem az igazságot!
Gyerekek, csak udvariasan! Ne bámuljatok az arcukba!
Ott.
Nem akartunk elhozni titeket,
nehogy rosszat álmodjatok.
Ofelya asszony a szomszédunk volt. Csoda szép volt az arca,
aztán leprás lett,
és idehozták
a többiek közé.
- Üdv, Muzaffer úr! - Önnek is!
- Gülfem! - Odaviszem én.
- Mi újság? - Ofelya!
Én vagyok az. Gülfem.
Gülfem?
Ó, kedvesem!
Ó, jó szomszédom!
Üdv! De örülök neked!
Jaj, kedvesem!
Hoztam némi ennivalót.
És Muzaffer új kenőcsöt készített.
Azt mondja, ez most más. Erősebb. Remélem, enyhíti a fájdalmat.
Az ott Ziya?
Ó, pedimu! Olyan kicsi fiú volt! És milyen nagyra nőtt!
Bár ne hoztad volna el a gyermeket!
És az ott Asiye?
Meséltél róla.
Nem! Hagyd abba, gyermekem!
- Mit csinálsz? - Ne érj hozzám!
- Ziya! - Engedj el, drága gyermekem!
- Fogadj szót! - Hagyj, gyermekem!
Ziya!
„Nem terjed érintéssel.” Mintha nem tudnám!
A tehetetlenségünk az, amitől távol tartanál.
Mégis mit tehetünk mi?
Én mindent megteszek, orvosságokat adok nekik!
De mindhiába.
Mire jó az orvoslás, ha nem a halál kijátszására?
Új felfedezések, kutatás… Erre gondoltál már?
Mit tettél a hivatásodért, apám?
Ziya, hagyd abba! Elég. Kérlek.
Ziya, tudod, hogy apánk a legjobb orvos a városban.
Bárcsak bátor is lenne!
Apa kérdezi, szappannal mostál-e kezet.
Azt mondta, dörzsöld ezt a karodra.
Már megtettem.
Elmentek a betegek? Meggyógyította őket apa?
Ziya! Ugye látod, hogy idővel egyre arrogánsabb leszel?
Ne bánj mindenkivel úgy, mintha bolond lenne!
És most lemész,
és bocsánatot kérsz apádtól azért, ami történt.
Tőled kérek bocsánatot.
Amiért felzaklattalak.
Gyere, Ziya!
A kedvemért.
Ziya! Ne már, hagyd abba!
Ziya!
Gülfem, ilyen későn mostok? Forrnak az üstök a konyhában.
A kút csaknem kiszáradt.
Holnapig elég lesz az ivóvíz.
Holnap elmegyünk Gökçepınarba.
Bocsáss meg, apám!
Az izgalom, a szeszély néha jó, de a féktelen izgalom csak árt neked.
Ez nem izgalom vagy szeszély. Tanulni vágyom.
Fogsz is tanulni. Légy türelmes! Az orvosi egyetemen…
Ki az ilyenkor?
Remélem, nincs baj.
Doktor úr, a fiam… Nem marad meg benne az étel.
A szomszédok is rosszul vannak. Mindenki.
- Siessen, az istenért! - Jövök.
- Kiabáljatok! - Jó.
Vigyetek a klinikára mindenkit, aki elég erős! Nem mehetek mindenhová.
- Jöjjek, apám? - Siess!
- Jön a doktor! - Megint a kórság?
- Jön már! - Isten segítsen!
- Mindenki a klinikára! - Ziya, óvatosan!
Ne aggódj!
Itt az orvos!
- Megjött! - Menj arrébb!
- Talán kolera. - Nem tudjuk. Fedd el az arcod!
A kolera vízzel és élelemmel terjed, nem érintéssel.
Fedd csak el!
Hol a községfő?
Melyik lyukba bújt el az a gazember?
Értesítsék a vezetőket, hogy a koleragyógyszerem nem elég!
Rendben? Menjetek!
Ziya, mondd el a tudnivalókat, míg dolgozom!
Hogyne.
Egy kis figyelmet kérek!
Forralják fel az ivóvizet!
Igen valószínű, hogy ez egy kolerajárvány.
Ne igyanak forralatlan vizet!
Nagyon ragályos a kór. Gyorsan terjed.
A tünetek közé tartozik a hasfájás,
a hányinger, a hasmenés és a hányás.
Ki fognak száradni. Igyanak sok vizet,
de semmi esetre se forralatlanul!
A klinika nyitva van! Apám, Muzaffer egész éjjel dolgozni fog.
Aki teheti, vigyen mustártapaszt a klinikára!
Kevés a gyógyszerünk! Nem lesz elég!
Igyanak sok vizet!
A kutak szennyezettek!
Hol van a községfő?
- Anya? - Asiye, ne gyere ide!
Kimerített a tegnapi dolog. Hadd pihenjek kicsit!
Engem is, anya. Pihenj csak!
Csatlakozz a többiekhez! Vigyél nekik ételt a konyhából!
- Biztosan elfáradtak. - Hogyne.
Muzaffer, Gülfem nagyon rosszul van.
Gyere, Muzaffer!
Figyelj! Oszd tovább a gyógyszert!
Mindjárt jövök.
Miért, Gülfem?
Miért nem szóltál?
Jól vagyok. Ne aggódj! Bevettem a gyógyszert.
Ha panaszkodtam volna, nem segítettél volna másokon.
Azonnal hozzám jöttél volna. Ahogy most.
Készítek egy keveréket.
Muzaffer…
Hogy nem vettem észre?
- Bárcsak figyeltem volna rád! - Édesem!
Anya!
Nyugodj meg! Semmi baj.
Jól vagyok. Nyugodj meg!
Biztos jól vagy? Nem hagyom, hogy bajod essen.
Melletted vagyok. Rendben?
- Jó. - Maradok.
Jól vagyok.
Gyere ide!
Figyelj rám!
Mindig tudtam.
Mindannyian tudtuk.
Mindig is összetartoztatok.
- Anya, kérlek… - Anya!
Holnapra jobban leszek.
De most tegyetek esküt nekem!
Hogy is volt a fogadalmunk?
Úgy kapaszkodtok majd belém, mint a szőlővessző a kertben.
Mostantól fogva
egymásba kapaszkodtok,
és soha nem engeditek el egymást.
Esküdjetek meg!
Mostantól egymásra fogtok vigyázni.
Ziya?
Gyere ide, drágám!
Így ni!
Mit jelentsen ez?
Nem temethetjük el a halottainkat?
Nem szabad, testvér. Mit tehetek?
Parancsban adták ki.
Visszajöhettek imádkozni.
Az Úr nyugosztalja!
Mind gyászolunk. De én csak a munkámat végzem.
Gyerünk! Melyik? Melyik a miénk?
Elbuktunk.
Azok az emberek, és anyám is.
Mind odalettek egy nyavalyás kórság miatt.
Kézzel nem megfogható, szemmel nem látható,
de mindenkivel végzett.
Egyikünk sem tehetett semmit.
Mit tehettél volna, Ziya?
A sors keze.
A sorsé.
A sors.
Hol van ez a sors, mi? Hol van?
A puszta kezemmel fojtanám meg!
Hogy lehet, hogy az örökkévalóság óta él,
míg az emberek hullanak, mint a legyek?
Igazságos ez? Jól van így?
Ziya!
Kérlek, hagyd abba! Könyörgöm!
Eretnekséget követelsz el.
Ha ez eretnekség, akkor…
Nem engedhetem, hogy vétkezz.
De te vétkeztél azzal, hogy megcsókoltál.
Isten nem bünteti a szeretőket.
Gyerünk, fiam! Nyisd ki a szemed!
Uram! Felettébb érdekelne A feltámasztás könyve,
amelyet az előző levelében említett.
Találkozzunk Isztambulban egy ön által választott helyen!
Várom mielőbbi válaszát.
Üdvözlettel…
Asiyém!
Bárcsak idehozhatnám az egyetemet, hogy ne kelljen itt hagynom téged!
Nem vagyok szomorú. Ne is gondolj rám!
Vagyis gondolj rám, de másképp!
- Vigyázz apára és a nagyira! - Ne aggódj!
- Írj nekünk gyakran! - Úgy lesz.
Menj, szállj be!
Eltörlöm a világról a kórt,
ami elvett tőlünk téged, anya.
Add rám az áldásodat!
Drága Asiye! Az első levelemet csak neked írom.
A kompra szállva elmerengtem a jövőmön.
Tiszta, fényes, mélykék táj tárult elém.
Azt éreztem, hogy minden akadályt legyőzök,
és elvégzem majd az egyetemet, ahogy a komp is siklik a vízen.
A kocsis, aki a szállásomra vitt, kedves úriember volt.
Az úton végig Isztambulról mesélt. Hálás vagyok neki.
Viszonylag hamar, még frissen odaértem
az egyetem melletti szállásomra.
Ha továbbra is ilyen szerencsém lesz, hamar találok lakást is.
Ne aggódj miattam, Asiye!
- Egy éjszakát maradnék. - Ez az ára.
A szoba a folyosó végén van.
Olyan furcsa ez!
Már egy éve levelezünk,
de négyszemközt az ember szóhoz sem jut.
Képviselőnk üdvözletét küldi, Ziya.
Boldog, hogy a könyv egy példánya ilyen jeles emberhez kerül.
Megkért, hogy ezt mondjam el.
Nagyon köszönöm.
Remélem, egyszer találkozhatok vele személyesen.
Úgy mondják, az isztambuliak kedvesek és udvariasak.
Mindig nagyon segítőkészek.
A pénzem!
Eltűnt a pénzem! Ébredjen!
Hol van az az ember? Hol?
Jaj, fiacskám!
Mi a baj? Elhagyott a férjed?
Miről beszél? Eltűnt minden pénzem!
Az a pénz az egyetemi tandíjam volt.
Hová tűnt az az ember? Azt írta, hogy a neve Fuat!
Elég már! Honnan tudhatnám?
Te ismered a szeretődet, nem én!
Te szemétláda!
Összeesküdtetek ellenem?
Elég!
Eresszenek el! Gazemberek!
- Eresszenek! - Kifelé!
Asiyém…
Azt mondták, itt néhány utcán éjszaka villanyvilágítás van.
Várom, hogy a nevemet, ami fényt jelent, viszontlássam egy lámpában.
Felkapcsolták!
Ahogy a napfény bevilágít minden sötét zugot,
a te Ziyád is így tesz majd.
Lámpása lesz ő mindenkinek. Minden nehézséget legyőz.
Emberek!
Feldaraboltam anyámat! Feldaraboltam apámat!
Ki merne kötözködni velem?
CSÁSZÁRI ORVOSI AKADÉMIA
Ne aggódj miattam!
Maradj derűs!
Egy dolog van, amit nem tudok legyőzni.
Az irántad való vágyamat.
Álmomban újra találkozunk. A te Ziyád.
Jól figyeljetek!
Tanuljatok meg mindent, amit mondok!
Jövő héten vizsgáztok.
Hát ez megőrült?
Nyisd ki az ajtót!
„Láttam, hogy láttál.”
A FELTÁMASZTÁS KÖNYVE
Darwin, ne mozdulj!
A feliratot fordította: Büki Gabriella