Tämä on mielen tuotosta, mutta mielikuvitus tekee ihmisen.
Mietitkö koskaan, miksi epäkuolleita pelätään?
Eivät ihmiset pelkää kuolemaa.
Sen olemassaolo on jo selvää.
He pelkäävät, että epäkuolleet alkavat puhua.
Silloinhan saattaisi kuulla, ettei kuoleman jälkeen ole mitään.
Miten pojilla menee, Selo?
Heitä väsyttää, kapteeni. Meitä väsyttää.
Pysähdymme ennen pimeää. Viimeinen ponnistus.
Koettakaa jaksaa!
Pystytämme teltat illansuussa.
Aarre odottaa vuoren takana.
Auttakaa toisianne. -Mennään!
Mennään!
Perustuu Mary Shelleyn romaaniin "Frankenstein".
ÇAĞAN IRMAKIN CREATURE
Mitä syödään? -Ainakin on tulta.
PARANNA HÄNET
Ei lämpö vie nälkää.
Tässä, päällikkö.
Luulimme löytävämme lintuja tai kauriin,
mutta ei mitään.
Mikä kirottu paikka.
Kokki, älä päästä tänne ketään hetkeen.
Kyllästyttää kuivamuona.
Hyvä isä…
Herranjumala! Kuka sinä olet?
Osman! Muharrem!
Äkkiä! -Mitä ihmettä?
Tulkaa! -Hyvänen aika…
Paranna hänet.
Kuka olet? Mitä tämä on?
Kuka olet? Odota! -Mitä tapahtuu?
Kuka se oli?
Tässä. -Kasvot paloivat.
Mikä se oli? Paholainenko?
Kirottu paikka.
Se oli demoni.
Turvat tukkoon.
Älkää pelätkö. Olette parempia.
Demonipa hyvinkin.
Joku mielipuoli, sekopää tai karkulainen…
Ei hän ole mielipuoli.
Hän sanoi jotain.
Mikä sitten? Kuka olet, veli?
Olen Ziya.
Herätin hänet.
Herra armahda. -Siunatkoon.
Ei kai sentään…
Päästä minut.
Asiye. Asiye…
Asiye katsoo, että olet sottapytty.
Kamalan likainen.
Pysy siinä. -Minä kuristun, äiti!
Pysyypähän sielu visusti tallessa.
Vain tänään, muuten vieraat katsovat pahalla.
Mitä sitten? Hän on pieni tyttö.
Mikä vieras sellainen on?
Voi pientä ressukkaa.
Kuolema on Jumalan tahto. Niin nuori… -Viisi kertaa kahdeksan on 40.
Viisi kertaa yhdeksän on 45. Viisi kertaa kymmenen on 50.
Gülümser. -Sisään.
Tervetuloa. Peremmälle. -Tule, Hüsnü.
Sehän kesti. -Varmaan kylmä.
Pahoittelut. Pyörä irtosi matkalla.
Tulkaa. Ei olisi tarvinnut.
Puutarhastamme. -Olkoon se satoisa.
Onko tämä Asiye? -Sievät silmät.
Ziya, miksi piilottelet? Suutele Hüsnü-sedän kättä.
Tyttöä on vaikea kasvattaa, etenkin kyläpahasessa.
Äitivainaallakaan ei ollut perhettä. -Älä huoli, Hüsnü.
Isä, odota! -Olet yksi meistä.
Jumala ei suonut lapsia Ziyan jälkeen.
He kasvavat sisaruksina.
Alas. Ja ylös.
Alas.
Ja ylös.
Alas. Ja ylös. Hyvä.
Sydän siis saa veren kiertämään kehossamme.
Katseet liitutaululle.
Täällä on länsi ja täällä itä.
Ymmärrättekö?
Olette heltymättömiä!
Miksi jahtaatte vuorelta valhetta?
Ei ole mitään aarretta!
Olen sanonut monta kertaa, mutta ei!
Senkin moukka. Hyvänen aika!
Jumala auttakoon.
Tämä jalka on jäässä, nekrotisoitunut.
Se pitää amputoida.
Ei, tohtori! Ole kiltti!
Ziya, mene ulos.
Haluan jäädä. -Käskin ulos!
Olen vihainen jo muutenkin.
Veljet, älkää toljottako. Pidelkää raajoista.
Älkää seiskö vaan tulkaa!
Pitäkää hänet alhaalla.
Oli taas pakko lähteä vuorelle.
Kiinni!
Katso, Asiye.
Luulemme, että se on kuollut, mutta siinä voi elää jotain muuta.
Mato syö sen, kaivautuu maahan, ja syntyy lannoitetta.
Hedelmän siemenestä kasvaa uusi puu.
Luonto kiertää ikuisesti kehää.
Sittenhän vain ihmiset kuolevat oikeasti.
Miksi sanot niin?
Hautasimme äitinikin, eikä maasta tullut uutta äitiä.
Tulee kyllä.
Vannon sen.
Tulee…
Asiye.
Tulee…
Asiye.
Vannon sen.
Tulee kyllä.
Usko, kun sanon, että näännymme.
Antaisin vaikka osuuteni aarteesta.
Perkele.
No niin, poika.
Avaa silmät.
Hyvä. Toinen jalka.
Asiye! Ei saa juosta, kulta!
Tytöstä on tullut niin raisu.
Vesimies!
Onko tuo sopivaa?
Ihmiset alkavat puhua.
Huolehtikoon omista asioistaan, äiti.
Tytär, olet heille liian lempeä. Sanonpahan vain.
…suoraan virrasta! Vesimies tulee!
Tuolla tavalla hörppii. Minuakin alkaa janottaa.
Joimme jo kaiken vetemme.
Vesimies, tulehan käymään!
Katsotaanpa, mitä tällä kertaa.
Kaada tähän.
"Mystiset hoitokeinot."
Vetesi on katkeraa. Että tiedät.
Mistä sait tämän?
Pyysin ostamaan Istanbulista. -Tuhlaat rahasi.
Niitä kirjoittavat keppostelijat… -Isä, olen eri mieltä.
Monet nykypäivän metodeistamme pohjautuvat perinteisiin.
En kyseenalaistakaan sitä.
Mietin vain, onko tämä luotettava.
Tiedän, miksi tilaat kirjat Istanbulista.
Mutta olkoon.
No miksi?
Löytääksesi merkkejä Herätyskirjasta.
Olenko väärässä?
Ziya.
Oletko hemmoteltu kakara, joka jahtaa legendoja,
vai järkevä lääkäri?
Lakkaa etsimästä sitä kirjaa.
Sitä ei ole. Se on valhe.
Entä jos se on totuus?
Näytänkö sinulle totuuden?
Sinustahan tulee lääkäri,
tule siis katsomaan totuutta.
Lapset, ei saa loukata. Älkää tuijottako heidän kasvojaan.
Tässä.
Emme halunneet teitä mukaan.
Näette vielä pahoja unia.
Rouva Ofelya oli naapurimme.
Kauniit kuukasvot.
Kun hän sai lepran,
hänet laitettiin tänne -
muiden kanssa.
Tervetuloa, hra Muzaffer. -Kiitos.
Gülfem. -Toimitan sen itse.
Miten sujuu? -Rouva Ofelya!
Minä tässä. Gülfem.
Gülfem?
Voi, miten herttaista.
Uskollinen naapurini.
Tervetuloa. Mukava nähdä.
Voi, kultaseni.
Toin sinulle ruokaa.
Ja Muzaffer teki uuden salvan.
Tämä on kuulemma erilainen. Tehokkaampi. Toivottavasti kipu hellittää.
Onko tuo Ziya?
Voi, pedimu. Hän oli niin pieni, ja nyt jo noin iso.
Kunpa et olisi tuonut lasta.
Ja onko tuo Asiye?
Kerroitkin hänestä.
Ei. Älä, lapsukainen!
Ziya, mitä teet? Ziya! -Älä koske.
Ziya! -Päästä irti, lapsirakas.
Irti, Ziya! -Päästä irti, lapseni.
Ziya!
"Ei leviä kosketuksesta." Enkö muka tiedä?
Et vain halua, että kosketan avuttomuuttamme.
Mitä voimme tehdä?
Teen kaikkeni ja annan heille lääkettä!
Se on turhaa.
Lääke vain pitkittää kuolemaa.
Uudet keksinnöt… Oletko miettinyt sitä?
Mitä olet tehnyt alasi eteen?
Ziya, älä enää. Ole kiltti.
Ziya, tiedät, että isämme on kaupungin paras lääkäri.
Olisipa vielä rohkeakin.
Isä kysyi, pesitkö kädet saippualla.
Hän käski hieroa tätä kyynärpäihin.
Tein sen jo.
Lähtivätkö potilaat? Löysikö isä lääkkeen?
Ziya! Tajuatko, että tulet iän myötä ylimielisemmäksi?
Lakkaa kohtelemasta muita kuin tomppeleita.
Menet alakertaan -
ja pyydät anteeksi isältäsi.
Pyydän sinulta.
Että suututin.
Mene nyt.
Minun mielikseni?
Ziya. Lopeta.
Ziya!
Gülfem, pesettekö pyykkiä näin myöhään?
Kolme pataa porisee liedellä.
Kaivo on pian tyhjä.
Tuosta riittää huomiseen.
Menemme huomenna Gökçepınarille.
Isä, anna anteeksi.
Humputukset ovat hyvästäkin,
mutta liika on aina liikaa.
Ei se ole humputusta, haluan oppia.
Ja opitkin. Ole kärsivällinen.
Lääketieteellisessä…
Kuka siellä nyt on?
Toivottavasti ei ole hätä.
Tohtori, poikani… Sitä tulee molemmista päistä.
Samoin naapureilla. Kaikki sairastuivat.
Luoja, kiirehtikää. -Tullaan.
Ilmoittakaa kaduilla.
Tuokaa kaikki kykenevät klinikalle.
En ehdi ovelta ovelle.
Tulenko mukaan? -Äkkiä.
Tohtori tulee! -Onko se taas rutto?
Tohtori tulee? -Luoja auta.
Kaikki klinikalle! -Ziya, ole varovainen.
Älä huoli.
Tohtori on täällä!
Hän tuli! -Siirtykää.
Se on koleraa.
Tuo on arvaus. Peitä kasvosi.
Kolera ei leviä kosketuksesta vaan vedestä ja ruoasta.
Käskin peittää kasvot.
Missä päällikkö on?
Mihin se lurjus tällä kertaa mönki?
Ilmoittakaa hallinnolle, ettei koleralääke ehkä riitä.
Menkää siitä!
Ziya, selitä tilanne, kun työskentelen.
Tiedän.
Huomio, kaikki!
Keittäkää juomavetenne!
Kolera saattaa olla valloillaan!
Keittäkää juomavetenne!
Se tarttuu äkkiä!
Se leviää nopeasti!
Oireita ovat vatsakipu, pahoinvointi, ripuli ja oksentelu.
Kehonne kuivuu. Juokaa reippaasti vettä.
Mutta älkää missään nimessä juoko sitä keittämättä!
Klinikka on auki! Isäni Muzaffer päivystää koko yön.
Hyvävaraiset, tuokaa sinappilaastaria klinikalle!
Lääkettä on vähän! Se ei riitä!
Juokaa paljon vettä!
Kaivot ovat saastuneet!
Missä päällikkö on?
Äiti? -Asiye, älä tule.
Eilinen otti koville. Anna, kun lepään vielä.
Sanopa muuta. Lepää vain.
Käy katsomassa muita. Ja vie ruokaa keittiöstä.
Heitä takuulla väsyttää. -Totta kai.
Muzaffer, Gülfem on hyvin sairas.
Tule, Muzaffer.
Jatkakaa te lääkkeen jakamista.
Palaan pian.
Miksi, Gülfem?
Mikset sanonut mitään?
Olen kunnossa. Otin lääkettäkin.
En halunnut pelästyttää, jotta auttaisit muita.
Kiirehtisit luokseni, kuten nyt.
Teen seoksen.
Muzaffer…
Miten en huomannut?
Olisinpa käynyt katsomassa. -Kulta…
Äiti!
Rauhoitu. Kaikki on hyvin.
Olen kunnossa. Rauhoitu.
Oletko oikeasti? En anna mitään pahaa tapahtua.
Olen vierelläsi.
Selvä. -Pysyn tässä.
Olen kunnossa.
Tule tänne.
Kuunnelkaa minua.
Tiesin sen.
Me kaikki tiesimme.
Olette aina kuuluneet yhteen.
Äiti, älä… -Äiti…
Olen huomenna parempi.
Mutta vannokaa ensin.
Miten valamme menikään?
Roikutte minussa kuin köynnös puutarhassa.
Tästä lähtien -
tukeudutte toisiinne.
Älkääkä koskaan päästäkö irti.
Vannokaa.
Tästedes pidätte huolen toisistanne.
Ziya?
Tule, karitsani.
Noin.
Mitä tämä tarkoittaa?
Emmekö saa haudata kuolleitamme?
Se on kielletty. Mitä voin tehdä?
Se on käsky. Palatkaa myöhemmin rukoilemaan.
Osanottoni.
Suremme kaikki. Teen vain työni.
Mennään! Mikä niistä? Mikä on meidän?
Meidät on lyöty.
Kaikki, äitinikin.
He kuolivat vähäpätöiseen tautiin.
Sitä ei voi koskettaa eikä nähdä, mutta se pyyhkäisi pois kaikki.
Kukaan ei mahtanut mitään.
Mitä siinä pitäisi tehdä?
Se on kohtalo.
Kohtalo?
Kohtalo!
Missä tämä kohtalo on? Missä?
Haluan kuristaa sen paljain käsin!
Miten se voi elää ikuisesti,
kun niin moni putoaa kuin kärpäset?
Onko se reilua? Oikein?
Ziya!
Lopeta, hyvä ihminen.
Tuo on harhaoppia.
Jos se on harhaoppia, niin minä…
En anna sinun tehdä syntiä.
Teit itse syntiä suudelmallasi.
Ei Jumala tuomitse rakastuneita.
No niin, poika. Avaahan silmät.
Herra, olen hyvin kiinnostunut Herätyskirjasta,
jonka mainitsitte kirjeessänne.
Tavatkaamme valitsemassanne paikassa, kun saavun Istanbuliin.
Odotan pikaista vastaustanne.
Ystävällisesti.
Voi Asiye.
Voisinpa tuoda koulun tänne, niin saisin jäädä luoksesi.
En ole surullinen. Älä minua mieti.
Älä oikeasti. Tai ehkä vähän.
Pidä huoli isästä ja mummista. -Älä huoli.
Kirjoita meille usein. -Kirjoitan.
Joudu jo.
Tauti, joka sinut meiltä vei,
pyyhin sen maan päältä, äiti.
Anna siunauksesi.
Asiye-kulta, ensin kirjoitan sinulle.
Lautalla katsoin tulevaisuuteeni, joka avautuu edessäni.
Näin kirkkaan ja syvänsinisen maiseman.
Aivan kuin lautta, joka lipuu vaivatta.
Tunsin sisälläni, että ylitän esteet ja saan opintoni päätökseen.
Ajuri vei minut hotellille ja oli herrasmies.
Hän kertoili Istanbulista koko matkan.
Siitä kiitos.
Saavuin hotelliin koulun lähellä -
ajoissa ennen kuin uuvuin liikaa.
Jos onneni jatkuu, löydän pian vuokrapaikan.
Älä murehdi, Asiye-kulta.
Ottaisin huoneen. -Hinta on tässä.
Huone on käytävän perällä.
Outoa.
Olemme kirjoitelleet vuoden,
mutta nyt emme löydä sanoja.
Edustajamme lähettää terveisensä.
Hän ilahtui, kun kirja tavoitti noin arvokkaan henkilön.
Hän pyysi kertomaan sen.
Kiitos paljon.
Toivottavasti tapaan hänet jonain päivänä.
Istanbulin herrat ovat ystävällisiä ja kohteliaita.
Heidän apuunsa voi luottaa.
Rahani!
Rahani ovat poissa! Herää!
Missä mies on?
Kappas pikku prinssiä.
Mikä tuli? Ottiko miehesi eron?
Mistä puhut? Rahani ovat poissa!
Ne olivat koulumaksuihini.
Minne mies meni?
Hän kirjoitti nimekseen Fuat!
Mistä minä tietäisin?
Jos et tunne rakastajaasi, miten minä?
Paskiainen.
Juonitteko tämän yhdessä?
Senkin!
HOTELLI
Päästäkää. Senkin ryökäleet!
Päästäkää! -Mene siitä!
Asiye-kulta.
Jotkin kadut täällä valaistaan öisin sähköllä.
Nimeni loistaa valoaan sähköisessä katulampussa.
Se palaa!
Kuten aurinko valaisee pimeydessä,
niin valaisee sinun Ziyasikin.
Hänestä tulee ihmisten valo. Vaikeuksien selättäjä.
Kuulkaa!
Paloittelin äitini ja isäni!
Haluaako joku tapella?
KEISARIN LÄÄKETIETEELLINEN KOULU
Älä minusta murehdi.
Pysy iloisena.
Vain yhtä asiaa en voi selättää.
Ikävääni sinuun.
Haaveilen tapaamisesta. Sinun, Ziya.
Kuunnelkaa tarkkaan.
Tutkikaa kaikki, mitä sanon.
Ensi viikolla on koe.
Onko hän sekaisin?
Avaa ovi!
Avaa ovi, herra!
"Näin, että näit minut."
HERÄTYSKIRJA
Darwin, pysy siinä.
Tekstitys: Katariina Uusitupa