DENNE HISTORIE ER FANTASI,
MEN FANTASI GEMMER OGSÅ PÅ SANDHED.
Ved du, hvorfor folk er bange for levende døde?
Folk er ikke bange for døden.
De ved allerede, at den findes.
De er bange for, at de levende døde begynder at tale.
For måske vil de fortælle, at der intet er efter døden.
Klarer drengene sig, Selo?
De er trætte, kaptajn. Vi er trætte.
Vi stopper inden solnedgang. Kæmp lidt endnu.
Hold ud!
Vi slår lejr før mørkets frembrud.
Skatten venter os bag bjerget der.
-Støt hinanden. Hjælp hinanden. -Kom nu!
-Kom så! -Kom så!
Kom så!
BASERET PÅ ROMANEN "FRANKENSTEIN" AF MARY SHELLEY.
ÇAĞAN IRMAKS CREATURE
-Hvor er maden? -Vær du glad for bålet.
Ja, vi er varme, men vi er også sultne.
Her, kaptajn.
Vi troede, vi ville finde fugle eller hjorte,
men intet.
Sikke et forbandet sted.
Lad ikke nogen komme tæt på, kok.
Jeg er træt af tørret mad.
Du godeste…
Gud forbarme sig! Hvem er du?
Osman! Muharrem!
-Hjælp! -Hvad er der?
-Hjælp! -Hvad i Guds navn…
Helbred ham.
Hvem er du? Hvad er det her?
-Hvem er du? Vent! -Hvad foregår der?
Hvem var det?
-Her. -Hans ansigt var brændt.
Hvad var det? Var det Djævlen?
Dette forbandede sted.
Det var en dæmon!
Ti nu stille!
Vær ikke bange. I er bedre end det.
En dæmon! Javel!
Han var nok en galning eller en flygtning…
Han er ikke en galning.
-Jeg tror, han talte. -Shh!
Hvad så? Hvem er du, bror?
Jeg hedder Ziya.
Jeg genoplivede ham.
-Må Gud tilgive ham. -Du godeste.
Gud forbyde…
Lad mig gå.
Asiye. Asiye…
Asiye vil tro, du er en beskidt knægt. Se de hænder.
Så beskidte.
-Stå stille. -Kraven er for stram, mor!
Det er fint. Hellere for stram end for løs.
Hold det ud, ellers vil gæsterne dømme os.
Hvad så? Hun er en lille pige.
Hun tæller knap nok som en gæst.
Det stakkels barn.
Døden er Guds vilje, men når de er så små…
Fem gange otte er 40.
Fem gange ni er 45.
-Fem gange ti er 50. -De er her.
-Gülümser. -Kom ind.
-Velkommen. Kom ind. -Kom, Hüsnü.
-I er sent på den. -I må fryse.
Jeg beklager, hjulet faldt af på vejen.
Værsgo. Det behøvede I ikke.
-Fra vores have. -Må den forblive frodig.
-Er det Asiye? -Smukke øjne.
Ziya, hvorfor gemmer du dig? Kys onkel Hüsnüs hånd.
Piger er svære at opfostre. Især i en landsby.
Hendes afdøde mor havde ingen familie, som mig.
Bare rolig, Hüsnü.
-Far, bliv! -Du er en af os.
Gud har ikke givet os flere børn end Ziya.
De to vil vokse op som søskende.
Ned. Og op.
Ned.
Og op.
Ned. Og op. Det var flot.
Hjertet får blodet til at cirkulere i vores kroppe.
Se på tavlen, allesammen.
Vest er den vej, og øst er den vej.
Er det forstået?
I stopper aldrig!
Hvorfor jagter I en løgn oppe på det bjerg?
Der er ingen skat deroppe!
Jeg har sagt det så ofte, men nej!
Din uvidende mand! Åh Gud!
Du godeste.
Foden er frossen. Den har nekroser.
Vi må amputere den!
Nej, doktor. Lad være!
Ziya, ud med dig.
-Lad mig blive. -Ud!
Jeg er allerede vred.
Stå ikke bare og glo. Hold hans arme og ben.
Hold op med at glo og kom her!
Hold ham nede.
I skulle absolut op på det bjerg.
Hold ham!
Se, Asiye.
Vi tror, æblet er dødt,
men det er en kilde til liv for noget andet.
Ormen vil spise det, grave sig ned i jorden og gøde den.
Og frøet fra frugten bliver til et nyt træ.
Naturen er i evigt kredsløb.
Så døden er kun uhelbredelig for mennesker.
Hvorfor siger du det?
Vi begravede også min mor,
men en ny mor er ikke vokset op af jorden.
Det vil ske.
Det sværger jeg.
Det vil ske…
Asiye.
Det vil ske…
Asiye…
Jeg sværger.
Det vil ske.
Vi kommer til at sulte.
Jeg ville opgive skatten for en bid.
For fanden.
Kom nu.
Åbn øjnene.
Godt. Nu den anden fod.
Asiye! Løb ikke, kære!
Hun er blevet sådan en drengepige.
Vandmand!
Du er meget uforskammet.
Folk vil begynde at snakke.
Folk bør passe sig selv, mor.
Du er for eftergivende. Jeg siger det jo.
Frisk fra åen! Vandmanden er her!
Se, hvor hun bæller. Nu er jeg også tørstig.
Vi har ikke mere vand.
Vandmand, kom herover.
Hvad er det denne gang?
Hæld det heri.
Den mystiske vej til helbredelse.
Dit vand er bittert. Bare så du ved det.
-Hvor har du den fra? -Jeg bad nogen om at købe den i Istanbul.
Disse bøger er værdiløse.
Skrevet af kvaksalvere, der sælger magi…
Jeg er uenig, far.
Mange moderne metoder har rødder i deres traditioner.
Det betvivler jeg ikke.
Kun på, om du læser en ærlig bog.
Jeg ved, hvorfor du i virkeligheden bestiller de bøger,
men fint.
Hvorfor så?
For at finde Genopstandelsens bog.
Tager jeg fejl?
Ziya.
Vil du være en forkælet møgunge, der jagter legender,
eller en fornuftig læge?
Hold op med at lede efter den bog.
Den findes ikke. Det er løgn.
Hvad hvis det er sandt?
Skal jeg vise dig sandheden?
Eftersom du skal være læge,
så kom med mig og se sandheden.
Børn, fornærm dem ikke. Stir ikke på deres ansigter.
Sådan.
Vi ville aldrig have jer med,
hvis nu I fik mareridt.
Fru Ofelya var vores nabo. Et ansigt så smukt som månen.
Da hun fik spedalskhed,
blev hun placeret her
sammen med de andre.
-Velkommen, hr. Muzaffer. -Tak.
-Gülfem. -Jeg afleverer det.
-Hvordan går det? -Ofelya!
Det er mig. Gülfem.
Gülfem?
Åh, min kære.
Min loyale nabo.
Velkommen. Det er godt at se dig.
Åh, min kære.
Jeg har mad med til dig.
Og Muzaffer har lavet en ny salve.
Han siger, den er anderledes. Stærkere.
Jeg håber, den kan lindre.
Er det Ziya?
Åh, mit barn. Han var så lille. Nu er han blevet så stor.
Du skulle ikke have taget barnet med.
Åh, og er det Asiye?
Du havde fortalt om hende.
Nej! Stop, mit barn!
-Hvad gør du? Ziya! -Rør mig ikke.
-Ziya! -Giv slip, kære barn.
-Ziya! -Giv slip, mit barn.
Ziya!
"Det smitter ikke ved berøring." Det ved jeg!
Det, jeg ikke må røre, er vores hjælpeløshed.
Hvad kan vi gøre?
Jeg gør alt, jeg kan. Jeg giver dem medicin!
Men forgæves.
Hvad gør medicinen ud over at forlænge døden?
Har du overvejet at finde på noget nyt?
Hvad har du gjort for at fremme dit fag?
Ziya, så er det nok. Kom så.
Du ved, at vores far er byens bedste læge.
Hvis bare han også var modig.
Far spurgte, om du havde vasket med sæbe.
Helt op til albuerne, sagde han.
Det har jeg gjort.
Er patienterne gået? Fandt far en kur?
Ved du, at jo ældre du bliver, jo mere arrogant bliver du?
Hold op med at behandle alle omkring dig, som om de er idioter.
Gå nedenunder
og sig undskyld til din far for det, der skete.
Jeg vil sige undskyld til dig, fordi jeg gjorde dig ked af det.
Kom nu, Ziya.
For min skyld.
Ziya! Kom nu, stop.
Ziya!
Gülfem, vasker du tøj så sent om aftenen?
Der er tre gryder i gang.
Brønden er næsten tør.
Vi kan klare os til i morgen.
Vi kan tage til Gökçepınar i morgen.
Undskyld. Tilgiv mig.
Ikke alle indfald er dårlige, men de må ikke løbe af med dig.
Det er ikke indfald. Det er en lyst til at lære.
Du skal nok lære. Vær tålmodig.
På medicinstudiet…
Hvem er det nu?
Bare der ikke er noget galt.
Doktor, min søn. Det står ud i begge ender…
Det samme hos naboen. Alle er syge.
-Det haster! -Jeg kommer nu.
-Spred ordet. -Okay.
Tag alle, der er stærke nok, med til klinikken.
Det sparer tid. Afsted!
-Skal jeg tage med? -Skynd dig.
-Lægen kommer! -Er det pesten igen?
-Lægen kommer! -Gud hjælpe os.
-Alle til klinikken! -Ziya, pas på.
Bare rolig.
Lægen er her.
-Han er her. -Flyt jer.
-Det må være kolera. -Det ved vi ikke. Dæk dig til.
Kolera spredes ikke ved berøring men ved vand og mad.
Dæk dig nu til.
Hvor er formanden?
Hvor gemmer han sig, den slyngel?
Fortæl byrådet, at jeg måske ikke har nok koleramedicin.
Okay? Afsted!
Forklar situationen, mens jeg arbejder.
Ja ja.
Hør efter, allesammen!
Kog vandet, før I drikker det!
Det er meget muligt, at det her er et koleraudbrud!
Kog vandet, før I drikker det!
Det er smitsomt!
Det spredes hurtigt!
Symptomerne er mavepine,
kvalme, diarré og opkast.
I dehydrerer. Drik masser af vand,
men husk at koge det først!
Klinikken er åben! Min far Muzaffer arbejder hele natten.
Folk med midler, tag sennepsplaster med til klinikken!
Medicinen er knap. Der vil ikke være nok!
Husk at drikke masser af vand.
Brøndene er forurenede!
Hvor er formanden?
-Mor? -Asiye, kom ikke herind.
Jeg er så træt fra i går. Lad mig ligge lidt.
Selvfølgelig. Hvil du dig lidt.
Gå ud og se til de andre. Hent lidt mad til dem fra køkkenet.
-De må være udmattede. -Selvfølgelig.
Muzaffer, Gülfem er meget syg.
Kom, Muzaffer.
Bliv ved med at dele medicin ud.
Jeg kommer straks.
Hvorfor, Gülfem?
Hvorfor sagde du ikke noget?
Jeg har det fint. Bare rolig. Jeg tog medicinen.
Hvis jeg havde sagt det, havde du ikke hjulpet de andre.
Du ville komme farende, ligesom nu.
Jeg laver en mikstur.
Muzaffer.
Hvordan overså jeg det?
-Jeg skulle have set til dig. -Skat…
Mor!
Rolig. Det er i orden.
Jeg har det fint. Rolig.
Er du sikker? Jeg vil ikke lade der ske dig noget.
Jeg er lige her. Okay?
-Ja. -Jeg bliver.
Jeg har det fint.
Kom her.
Hør på mig.
Jeg vidste det.
Vi vidste det alle.
I har altid hørt sammen.
-Mor, jeg beder… -Mor…
Jeg har det fint i morgen.
Men lov mig noget først.
Hvordan var vores løfte?
Du ville holde fast i mig som vinen i haven.
Fra nu af
skal I holde fast i hinanden
og aldrig give slip.
Lov mig det.
Fra nu af skal I passe på hinanden.
Ziya?
Kom, min kære.
Sådan.
Hvad skal det her betyde?
Kan vi ikke begrave vores døde?
Det er ikke tilladt. Hvad kan jeg gøre?
Det er en ordre.
I kan komme tilbage og bede.
Jeg kondolerer.
Vi sørger alle. Men jeg gør bare mit arbejde.
Kom så! Hvilken en er vores?
Slaget er tabt.
Alle de mennesker inklusive min mor.
De er væk på grund af en ussel sygdom.
Man kan ikke mærke den med hænderne eller se den med øjnene,
men den udslettede alle.
Ingen af os kunne gøre noget.
Hvad kunne du gøre, Ziya? Det er skæbnen.
Skæbnen?
Skæbnen!
Hvor er den skæbne? Jeg vil kvæle den med mine bare hænder!
Hvordan kan den leve for evigt,
når menneskene falder som fluer?
Er det retfærdigt?
Ziya!
Stop det. Jeg beder dig.
Du begår kætteri.
Hvis det er kætteri, så…
Jeg kan ikke lade dig synde.
Men det er dig, der har syndet ved at kysse mig.
Gud dømmer ikke de forelskede.
Kom nu. Åbn øjnene.
Jeg er meget interesseret i Genopstandelsens Bog,
som du nævnte i dit tidligere brev.
Lad os mødes et sted den dag, jeg ankommer til Istanbul.
Jeg ser frem til at høre fra dig.
Med venlig hilsen.
Min Asiye.
Gid jeg kunne studere her, så jeg ikke skulle forlade dig.
Jeg er ikke trist. Tænk ikke på mig.
Jeg mener, tænk på mig, men på andre måder.
-Pas på far og bedstemor. -Bare rolig.
-Skriv til os ofte. -Det gør jeg.
Ind med dig.
Den sygdom, der tog dig fra os,
den vil jeg udrydde, mor.
Giv mig din velsignelse.
Kære Asiye. Jeg skriver mit første brev til dig.
Da jeg steg på færgen, så jeg på den fremtid, der ventede mig.
Jeg så et klart, lysende og dybblåt landskab.
Som færgen, der sejlede ubesværet afsted,
følte jeg, at jeg kunne overvinde alt
og færdiggøre mine studier.
Kusken til hotellet var en høflig herre.
Han fortalte om Istanbul under hele turen. Det var jeg taknemmelig for.
Jeg ankom til et hotel tæt på skolen,
inden jeg var blevet for udmattet.
Fortsætter mit held sådan, finder jeg snart en lejlighed.
Du skal ikke bekymre dig, min Asiye.
-Et værelse til natten. -Det er prisen.
Værelset er for enden af gangen.
Det er så sært.
Vi har skrevet sammen et år,
men man mister mælet, når man mødes.
Jeg skulle hilse fra vores repræsentant.
Det glæder ham, at en så fornem person har fået bogen.
Det bad han mig om at sige.
Mange tak.
Jeg håber, jeg kan møde ham personligt en dag.
Istanbuls mænd er lige så høflige, som rygtet siger.
De er altid meget hjælpsomme.
Mine penge!
Pengene er væk! Vågn op!
Hvor er den mand?
Åh, min lille prins.
Hvad er der galt? Er din mand gået fra dig?
Hvad taler du om? Alle mine penge er væk!
De penge skulle betale for min skole.
Hvor blev han af?
Han skrev, at han hed Fuat!
Stop. Hvordan skulle jeg vide det?
Hvis du ikke kender din egen elsker, hvordan skal jeg?
Dit svin.
Rottede I jer sammen mod mig?
Ud med dig!
Slip mig! I slyngler!
-Slip mig! -Ud med dig!
Min Asiye…
Jeg hører, at nogle gader her oplyses af elektriske lamper.
Jeg glæder mig til at se betydningen af mit navn lyse op.
Den er tændt!
Ligesom solen kaster lys over alt mørke,
ligesådan vil din Ziya gøre det.
Han vil kaste lys over folk. Han vil overvinde alt.
Hør på mig!
Jeg skar min mor op! Jeg skar min far op!
Vil nogen slås med mig?
SKOLE FOR LÆGEVIDENSKAB
Bliv ikke urolig.
Kun gode tanker.
Der er kun én ting, jeg ikke kan overvinde.
Min længsel efter dig.
Drømmer om at se dig igen. Din Ziya.
Hør godt efter.
Læs op om alt, hvad jeg siger.
Der er eksamen i næste uge.
Er han en galning?
Åbn døren!
"Jeg så dig se mig."
GENOPSTANDELSENS BOG
Darwin, rør dig ikke.
Tekster af: Sidsel Seeberg