În episoadele anterioare…
Ajunsesem să mă uit în oglindă și să nu știu cine e acolo.
Gina a găsit o întrunire. Te ajută să vorbești.
Partea cea mai bună e umbreluța.
- Antonio! - Mă uit în spate.
Antonio!
A dispărut!
- Ulster e mort de aproape două luni. - Așa credeți voi.
Am primit o scrisoare prin care mi-a vorbit!
Așa ne vorbește tuturor.
Dacă nu eu am trimis scrisorile…
Mai știe cineva despre Antonio și mama.
- Unde-i unchiul? - N-o să afli.
Unde e?
- Ce-ai pățit? - Păianjeni veninoși.
Will, nu-ți pierde cunoștința! Vin ajutoare, rezistă!
Ang!
Bună! Te-ai trezit! Cum te simți?
Straniu. Sunt amețit.
Ți-au dat antivenin pentru mușcăturile de păianjen
și un sedativ ca să te liniștească.
Voiai să-ți smulgi perfuzia și să pleci după Antonio.
- Ce-ați aflat? - Că Adelaide a fost zărită în Brazilia.
Nu știm dacă el e cu ea.
FBI-ul are o echipă întreagă la caz, iar agenții își fac treaba.
Trebuie să ajut și eu cumva.
- Mă scoți de aici? - Will, abia te-ai trezit!
Ai răbdare să-ți revii, că era să mori, apoi te arunci din nou în fața morții.
- Mi-e rudă, Ang. - Știu.
Știu. O să mă anunțe imediat ce află ceva. O să-l găsească.
- Ai dormit aici? - Firește.
Tu ești ruda mea.
Aduc pe cineva să-ți dea jos legăturile. Sigur ți-e foame.
Îi zic lui Seth să ți se aducă rulada cea bună.
- Au și rea? - Crede-mă pe cuvânt că n-o vrei.
Tu l-ai găsit?
Da, ușa era larg deschisă azi-dimineață. L-am găsit înăuntru.
- Acum trebuie să dezinfectez. - Da, o bătaie de cap…
- Știi cum îl chema? - Nu, a plătit cash.
- I-ai verificat buletinul? - Crezi că aici se verifică buletinele?
- Nu-i găsesc portofelul. - Ușa era deschisă, putea intra oricine.
Sigur avea bani. Puloverul e mai scump decât rata mea la bancă.
Sunt căști, clape,
iar caietul e plin cu chestii de muzică.
Chestii de muzică?
Da, Franklin. Partitură, note, o compoziție.
De ce ar lucra aici un tip bogat?
Din cauza drogurilor? Pudra asta albă pare cocaină.
- Da. - Și aici ce avem? Adderall.
- E vreun nume pe flacon? - Eticheta e sfâșiată, nu se vede.
Colectează proba asta.
S-a drogat un pic, a cântat un pic…
S-a distrat până a fost împușcat.
- Cooper te-a învățat? - N-are nici pe departe îndemânarea mea.
Pe husă scrie că e a Filarmonicii din Atlanta.
Nu se poate!
- Știu cine e. - Cine?
Ronaldo Benetti, dirijorul Filarmonicii din Atlanta.
Ce e cu exclamația?
Fiindcă a murit un om și fiecare viață pierdută e o tragedie.
- Mda. Acum pe bune. - Sunt suporter al artei.
- De când? - Mă duc la concerte.
De ce ești ciudat? Și de când te duci la concerte?
De când am o viață privată despre care nu știi nimic.
- Trebuie să mergem la ateneu? - Se pare că trebuie.
Avem două ouă, o jumătate de ardei gras și niște spanac ofilit.
Pot să-ți fac omletă.
Nu mi-e foame, am mâncat ruladă din carne.
Bine. Ce zici de un ceai?
Da, sigur.
Urăsc podeaua asta!
Și eu. Bun, hai să scăpăm de ea!
Ai vreun plan sau doar distrugem podeaua?
Să știi că întrebarea e bună!
Te duci la magazinul de bricolaj
- …ca să iei mostre de linoleum? - Da.
Hai, Betty! Mergem la cumpărături!
Gata, gata…
Nu te mai ascult.
Deși podeaua e oribilă, ar fi mai bine să ne concentrăm la altceva.
Crezi că e înțelept să lași căutarea lui Adelaide în seama FBI-ului?
Nu facem nimic împreună. E numai vina ta!
E incredibil că ți s-a dat voie să procreezi!
Privește partea bună. Cine e mai priceput decât tine
să ia urma unei nebune obsedate de James Ulster?
Haide, Will! Cu ce să începem?
Cu mama ei.
Mi-e mai bine, am mai puține flashbackuri,
dar e greu și încă nu sunt în apele mele.
Sunt obișnuită să dețin controlul. Eu sunt cea care îi apără pe cei dragi.
Mă tot gândesc la clădiri în ultima vreme.
Cele care au flexibilitate supraviețuiesc cutremurelor.
Cele rigide… se prăbușesc.
Trebuie să cred
că găsirea unei căi de a merge mai departe când pământul se mișcă…
e singura cale de supraviețuire.
Bună!
A fost frumos ce-ai spus.
Mulțumesc, Casey.
- I-ai mai văzut mașina fostului tău? - De vreo două ori.
- Tot parcată în capătul străzii? - La fix o sută de metri.
Dacă se apropie mai mult, să mă suni.
Îl arestez pentru încălcarea ordinului de protecție.
N-ai glumit când ai zis că ești protectoare.
- Îmi place. - Mie-mi place să te văd vie.
Vrei să luăm cina diseară la mine acasă?
Aduc vinul.
Salut, băieți! Participă și GBI-ul la anchetă.
- Cică Ronaldo Benetti a fost cineva. - Da, Franklin e fan înfocat.
Se întâmplă ceva ciudat, dar nu-mi spune. Și-a curățat dinții pe drum.
- Te-ai apucat să mă pârăști! Ai noutăți? - Am vorbit cu Pete înainte să plec.
Cauza decesului e plaga împușcată, dar fiți atenți. Are echimoze post-mortem.
- Ucigașul l-a împușcat, apoi l-a bătut? - L-a urât cu adevărat.
- Trebuie să-i chestionăm pe toți. - Da.
Mă ocup de trompetist!
Altcineva nu poate să ne chestioneze?
E destul de stresant că Ronaldo a fost ucis, acum apari și tu!
Îmi fac meseria, Leon.
- Iei medicamente cu rețetă? - Știi bine că iau. Ce contează?
Am găsit un flacon cu Adderall la locul faptei,
iar eticheta indică numele tău.
Ronaldo era foarte încordat, nu se putea concentra la lucru.
Mi-a cerut câteva pastile, așa că i-am dat.
De ce era încordat?
Urmează un concert foarte important, interpretăm compoziția lui Ronaldo.
- Era și compozitor? - Vorbea mult despre asta.
E prima compoziție pe care o termină, dar ne-a arătat-o cu greu.
Se purta din ce în ce mai haotic.
Toți începuseră să se sperie, mai ales Claudia.
- Cine e Claudia? - Directoarea executivă.
Claudia se temea că n-o să avem ce să cântăm
și o să trebuiască să anulăm.
Dar, după ce a dispărut o zi întreagă,
Ronaldo a venit ieri și a zis c-a terminat.
Compoziția e enervant de bună.
Cât durează?
Lila dragă, să lăsăm detectivii să-și facă treaba.
Tom, mereu vrei să mă strunești.
Vreau să fumez.
- În regulă. - Mulțumesc.
Pippa, mai cântăm sau nu?
- Nu știu. Soloul tău e gata? - Sigur, dar alămurile sunt dezastru.
Fredonează melodia lui Ronaldo când moțăie seara lângă mine.
Dar cine dirijează, Tom?
Îmi pare rău. Suntem foarte supărați.
- Vii? - Da!
Unde ai fost aseară, Leon?
- Răspunde, ești suspect. - Eu sunt suspect?
Nu ești nesuspect. I-ai dat droguri.
- Adderall! - E cu rețetă.
Pe bune, Franklin, doar mă cunoști.
Așa credeam.
- Fii sincer. Mă pedepsești? - Dă-mi un alibi.
- Am fost toată noaptea la iubitul meu. - La iubitul tău?
În hol e cameră de supraveghere. Verifică!
Întreabă-mă ce vrei să afli.
Sunt curios, recunosc. Am fost împreună patru luni.
Aveam un sertar cu haine la tine, tu aveai periuță de dinți la mine.
De ce m-ai părăsit fără o vorbă?
- Nu ești amuzant? Așa a zis? - L-am făcut să râdă, să știți.
Nu-mi aduc aminte când, dar știu sigur că l-am făcut să râdă!
Pippa!
- Unde e Pippa? - Bună, Claudia! Ai auzit? Cum te simți?
Da, e îngrozitor. Psihoterapeutul e pe drum.
Cine vrea să meargă e binevenit, dar să nu părăsiți clădirea.
Trebuie să repetăm.
- Nu anulăm concertul? - În niciun caz!
- Scuzați-mă că mă bag. De ce? - Ronaldo n-ar fi vrut.
Îi suntem datori să-i facem opera auzită.
Pippa, avem nevoie de dirijor.
- Te simți în stare? - Da.
Bun. Anunță-i pe toți.
Bună ziua! Scuzați intrarea.
Sunt Claudia Sobinsky, directoare executivă. Ce pot să fac?
Vrem să vedem biroul lui Ronaldo.
- Pe aici. - Mulțumesc.
Ronaldo se comporta bizar în ultima vreme.
Îl cunoșteam de 25 de ani, de la școala de muzică.
Nu-l mai văzusem așa. Compoziția era cauza.
I-am spus că e un mare dirijor
și n-are nevoie să compună, dar n-a ascultat.
A făcut eforturi foarte mari.
Cum de ați lăsat totul pentru ultima clipă?
A insistat să-i programez debutul în mijlocul sezonului,
chiar a condiționat renegocierea contractului.
După ce totul a fost semnat, am constatat că nu compusese nimic.
- De asta nu voia ca Pippa să vadă piesa. - Era să fac infarct așteptând.
Însă ieri Ronaldo a apărut cu o compoziție de cameră.
Era exact așa cum promisese.
A fost uluitor.
Avea probleme cu colegii?
Era un nesuferit, dar era maestrul nostru.
Toată lumea îl venera.
- Înțeleg. Și eu cânt puțin. - Pe bune? Chiar de fiecare dată?
Nu, vă rog!
Ciudat!
DU-TE DRACU'
- O persoană nu-l venera pe Ronaldo. - Deloc!
Le-am spus agenților de la FBI că nu știu unde e Adelaide.
Firește.
Dar dacă v-ați aminti ceva
care ne-ar ajuta s-o găsim, v-am fi recunoscători.
Dintotdeauna a fost ceva în neregulă cu fata aia.
Bucățică ruptă! Am greșit c-am respins-o?
Că veni vorba. Scrisorile de la Adelaide le-am trimis înapoi nedeschise.
Poate că sunt pe-aici.
M-am străduit s-o aduc pe calea cea bună,
dar oricât de mult o țineam în dulap,
nu se schimba nimic!
În dulap?
Așa spuneam noi pedepsei.
Eram nevoită s-o trimit acolo când nu era cuminte.
- Mămică rea! - Copiii trebuie disciplinați.
Nu știu de ce-am făcut sex cu ea.
Doamnă Trevens, îmi aduceți un pahar cu apă, vă rog?
Mulțumesc.
E tulburător chiar și pentru mine.
Era doar o copilă.
Ar trebui s-o arestez pentru abuz.
Altceva e important. Nici nu te-ai uitat acolo.
Penitenciarul din Georgia
SE ÎNTOARCE LA EXPEDITOR
Cu plăcere!
Taci! Ești în mintea mea, nu te mai lăuda.
Sunteți dumneavoastră acum trei zile, intrând în biroul lui Ronaldo.
Știm că i-ați distrus pianul, am văzut ce-ați făcut. L-ați urât mult.
Sunteți dirijoare asistentă de șase ani?
Ați stat cam mult pe locul al doilea.
E greu să privim de pe margine cum altcineva ne trăiește visul.
E firesc să-i purtați pică. Ba e mai ușor decât să recunoașteți că n-aveți talent.
Ba am talent!
Am pasiune, concentrare, devotament.
Ticălosul a vrut să mă înfrângă, dar sunt aici!
Da, în fața orchestrei, în seara cea mare.
- Ce? Nu! - V-a ieșit pasiența.
Da, bine, i-am distrus pianul, dar nu l-am omorât.
Ați omorât pianul, asta-i clar.
Cu ce v-a înfuriat Ronaldo atât de mult?
Își bătea joc de modul în care dirijez, de haine, de cunoștințele muzicale.
Mulți ani mi-a spus că n-o să ajung dirijoare
și a refuzat să mă recomande.
Apropo, știa ce-i făcusem la pian.
A fost impresionat când a văzut. A zis că era timpul să ripostez.
Jur că nu l-am omorât! Nu așa voiam postul, ci pe merit.
Ne puteți spuneți ceva despre dispariția lui Ronaldo
cu o zi înainte să aducă piesa?
L-am întrebat cum a reușit să termine lucrarea.
- A răspuns că-și găsise muza. - Știți despre cine vorbea?
Nu, mi-am închipuit că-și găsise parteneră de sex.
Era mai înfierbântat decât iepuroii.
S-a găsit mașina lui Ronaldo, era abandonată.
E tractată acum. Să mergem!
Bună!
Mă gândeam eu că lucrezi. Am adus pui à la Sichuan.
- Unde e Seth? - Bea bere fără alcool
și vede un documentar despre Dunkerque. Bună, fetițo! Mi-a fost dor de tine!
Ajută-mă să pun mâncarea pe masă, da?
- Ce-ai acolo? - Scrisorile lui Adelaide către Ulster.
- Mi le citești la un rulou cu ou? - Seara perfectă!
Ce e cu bucătăria?
Nimic, nu băga-n seamă.
„E proastă și nu mă ascultă niciodată. O urăsc. O urăsc!
Aș vrea ca tu să n-o fi cunoscut. Învață-mă cum s-o omor.
Aș face orice. Adelaide, fiica ta.”
- Zici că ai flirtat cu femeia asta? - Eram în junglă.
Era foarte cald și lăsasem garda jos. Sunt foarte vulnerabil în ultimul timp.
- Adelaide n-a avut nicio șansă. - Cu o mamă abuzivă și fără prieteni.
Putea să fie ca noi,
dar noi ne-am avut unul pe celălalt.
- Ți-ai schimbat coafura. - Da. Controlez și eu ce pot.
Îmi place.
E firesc ca Adelaide să pună bazele unei rețele împreună cu alții ca ea.
Prin rețeaua aia putem ajunge la Antonio.
Îmi încerc norocul cu Jeb Oswald.
- Ai vreun sfat? - Nu-l sperii și nu-l faci să raționeze.
Vrea să vorbească doar cu James Ulster.
Cu asta mă descurc.
Nu înțeleg. Lasă vasele în pace!
Chiar nu știi să te relaxezi, nu?
Lasă-te îngrijită măcar o dată. Pleacă!
Bine, șefa!
- Tu știi cum e să fii șefă. - S-ar putea să ai dreptate.
Am făcut-o când aveam 18 ani.
Am luat-o pe un drum desfundat ca să văd unde ajung.
După asta m-am crezut fotografă.
Mie-mi spui? Am făcut un curs de olărit și puteam să jur că sunt olăriță.
Mi-am tot zis că mă întorc, dar l-am cunoscut pe Dallas și…
s-a dus naibii.
După tot ce ai îndurat…
Nu te mai preocupa de mine și gândește-te la ce vrei tu.
Vrei asta?
Dar asta?
E de la sticla de bere sau de la ibricul de cafea?
Ibricul de cafea.
Ești incredibil de curajoasă!
Și tu ești.
Lasă-l, Amanda. Întotdeauna scapă nepedepsit.
Sper că ai un motiv bun să mă chemi aici.
- De ce nu stai jos? - De ce nu-mi spui ce caut aici?
Azi-noapte ai aruncat o piatră în geamul fostei tale soții.
Vandalism, hărțuire și încălcarea ordinului de protecție.
Azi-noapte eram departe de casa scârbei.
Parchezi pe strada lui Casey, vrei s-o intimidezi.
- Parchez unde vreau. - Știu tot ce i-ai făcut lui Casey.
Știu fiecare vânătaie și cicatrice.
Dar totul s-a terminat. Las-o în pace!
N-ai nicio dovadă, așa-i?
Tu încerci să mă intimidezi pe mine.
Dar nu mă las intimidat.
Discuția s-a încheiat.
Am întâlnit un milion de bărbați ca tine,
care se credeau de neatins.
Crezi că poți să bați pe oricine ai chef și să scapi.
Nu și acum.
Mașina asta e la fel de murdară ca a ta, Faith.
- Ce-i cu voi, persoanele creative? - E haos organizat.
Chestia e, și nu vreau să fiu defensiv, că sunt infinit mai amuzant decât Leon.
- Da, ești amuzant, e chestia ta. - Cum adică e chestia mea?
Vrei să se creadă că ești amuzant.
Nu crezi că sunt amuzant? Faith, sunt amuzant?
- Nu ești neamuzant. - Ești nostim.
- E amuzant să te am în preajmă. - Nu-i la fel!
Nu crezi că sunt amuzant. Faith e mai amuzantă?
Leon te minte fiindcă îi e teamă să-ți spună adevărul.
Are sens.
Nu-i vorba că nu-s amuzant, ci că Leon e laș.
- Ai găsit ceva? - Da.
O chitanță de fast-food de acum trei zile, când dispăruse Ronaldo.
A fost în Cleveland, Ohio. Recunoaște cineva rujul?
Ți-am găsit țigările în mașina lui Ronaldo.
- Cred că ați avut o aventură. - Lila, erai muza lui?
Scuzați-mă, despre asta e vorba? Trebuie să repet pentru solo.
Ce s-a întâmplat? I-ai dat papucii? Te-a amenințat că te spune și l-ai omorât?
Nu fi ridicol! Încetează! Firește că eram… intimi.
Profund, pasional, frenetic.
Dar n-a fost aventură. Eu și Tom avem o înțelegere.
Ne culcăm cu cine vrem, dar să nu ne îndrăgostim.
- Credeți-mă că eu nu mă îndrăgostesc. - Dar nu cu Ronaldo!
- Am fost de acord că el e tabu. - N-am fost de acord cu așa ceva.
Ți-a venit ție așa, iar eu n-am zis nimic. Care-i problema? Omul e mort!
- Tom… - Alo, prietene! Las-o mai moale, da?
Fără istericale, e mediocritate.
Ce se întâmplă? Tom, ai grijă cu mâinile, diseară cânți.
Știi de ce s-a dus Ronaldo în Ohio?
A fost acolo cu o zi înainte să fie omorât.
Habar n-am, relația noastră nu se baza pe vorbe.
Azi nu-ți merge bine.
- Cred că l-am rupt! - Nu-i nimic.
Nu cânți la contrabas cu picioarele. Hai!
Vrei să fiu cu tine?
Ai fost destul cu altul!
Vrei să ne mai spui ceva, Lila?
Doar că e foarte bine că s-a dus în Ohio.
- De ce? - Înainte să dispară
mi-a cântat piesa la care lucra și a fost oribilă.
Urma să fim umiliți în public.
- Ce a făcut în cele două zile? - Nu știu, nu mi-a spus.
Știu doar că acum am un solo superb la vioară.
O să fie… O să devin cunoscută.
Ar trebui să veniți, dacă găsiți bilete.
Eu le-am dăruit pe-ale mele.
Vă rog să mă scuzați, trebuie să repet.
Nu știu ce părere ai tu, dar eu cred că Franklin merge la întâlnire.
Nici nu mă gândesc!
- Asta era compoziția lui Ronaldo? - Da, până acum două zile.
Lila a avut dreptate. E… făcută de mântuială.
Nu înțeleg cum a devenit compoziția pe care ne-a prezentat-o.
- Seamănă? - Nici pe departe.
Parcă ar fi fost compusă de altă persoană.
Poate că a furat-o și de aia a fost omorât.
Să nu subestimezi tupeul unui heterosexual
cu egoul inflamat și păr pe cap.
Nu se poate, să nu-mi spui că râzi! Acum mă crezi amuzant?
Spune-mi adevărul.
Nu vreau copii.
- Știu. - Îmi plac viața și libertatea.
- N-am nevoie de ei. - Am spus clar
- …că pot trăi fără copii. - Ai mințit.
Pe mine sau pe tine însuți.
Aveam senzația că încercai să mă convingi în timp, dar eu nu-mi schimb hotărârea.
- Îți spun din nou… - Benjamin!
N-ar fi trebuit să-ți spun prenumele meu.
Fii sincer, Benjamin Franklin!
- Poftim! - Vrei copii, și e în ordine.
Dumnezeu cu mila.
Dacă era vreun copil pe lângă noi, doar la el te uitai.
S-a întâmplat o dată.
- Bine… - N-ar fi trebuit să plec fără o vorbă.
Nu-mi vine să cred că te-am părăsit așa. A fost foarte… imatur.
Dă-mi voie să mă revanșez.
Vino diseară la concert, îți dăruiesc un bilet.
- Pe bune? - Da, locul cel mai bun.
Mi-ar plăcea să fii în sală.
Poate rămânem prieteni?
Bine.
Tu ești Will Trent, omul care l-a prins pe James Ulster.
- Asta-i opera ta, nu-i așa? - Da.
Te recomanzi învățăcelul lui Ulster.
Nu sunt învățăcel, sunt acolit!
Și crezi că opera ta îi face cinste lui James Ulster?
Știi ce văd aici?
O imitație ieftină.
Lucrarea asta trebuie să fie o desfătare.
Eu văd aici
doar frică, ezitare și lipsă de disciplină.
- Ce-i asta? - Evaluare.
Îți dau notă.
Ia să vedem!
Minus 7.
Și sunt generos. N-are suflet.
Da.
Ți-a făcut plăcere?
Ai simțit valul de adrenalină, ai avut erecție?
Nu, nu cred să fi avut.
Cred că ai fost speriat.
- Mi-a fost frică să nu fiu prins! - Îmi dau seama.
Când faci ceva în numele meu, lucrarea trebuie să aibă valoare.
Vorbesc prin Will Trent.
Îmi e ca un fiu.
- Ea a zis… - Fiica mea, da… E o nimeni.
Ai fost păcălit!
- Sper că nu i-ai dat CNP-ul. - Nu înțeleg.
E limpede, bădăran sărac cu duhul ce ești!
Stai drept când vorbești cu mine!
Numele și moștenirea mea sunt mânjite de ticăloasa asta,
iar noi doi o să oprim blasfemia!
Sau aș putea să stau aici
și să-ți smulg unghie cu unghie până-ți vine mintea la cap.
N-o să mă oprească nimeni, toată lumea mă iubește.
Nu se mai satură de Will Trent.
Începi să înțelegi
de ce l-am ales ca gazdă?
Cu ce să vă ajut, domnule Ulster?
Spune-mi…
ce face Adelaide.
Nu știu, nu-mi spune.
Nu?
Am primit instrucțiunile de la altcineva.
Își spune Comandantul.
Și cum vorbesc cu Comandantul?
Ascultă doar dacă vine de la mine.
Păi aranjează o întâlnire.
Așa!
Fir-ar!
E foarte sexy.
- E rândul tău. - Bine.
Bun!
Dacă scoți arma, să fii gata s-o folosești.
- Țintești întotdeauna în centru. - Da.
- Bun. Picioarele. - Picioarele…
- Umerii… - Umerii.
Așa. Respiră,
formează-ți imaginea în minte și trage!
- Doamne! - Bravo! Ai reușit.
- Mă interesez și-mi iau și eu pistol. - Ia-ți acum.
Casey, am o presimțire rea în privința lui Dallas.
- Ai nevoie de apărare. - Așa e.
Vreau să mă interesez înainte, dar promit că-mi iau.
- Ia-l pe-al meu. - Nu pot, îți trebuie la muncă.
Nu, ăsta e pistolul meu.
Am văzut că știi să-l folosești.
Ține-l până îți iei tu. Pune-l la loc sigur.
Mulțumesc, Amanda.
- Ia te uită, ești în biroul meu! - Mi-a scăzut glicemia.
Dar îmi place, e liniște, gustările sunt bune.
Mda, bine, dar să nu te obișnuiești. Cine e la telefon?
Arhiva bibliotecii de la școala de muzică a lui Ronaldo.
Fast-foodul la care a fost se află la doar 30 km de școală.
A fost filmat în campus.
- Frumos! - Bună ziua!
Ronaldo a ridicat o disertație de acum 25 de ani.
Scuzați-mă.
- Sunt la concert. Ce e? - Ronaldo i-a furat compoziția Claudiei.
Ce?
A ascultat piesa, și-a dat seama ce făcuse el și l-a luat la rost.
- El n-a recunoscut, ea l-a omorât. - Doamne! Stă chiar lângă mine.
Bine, stai cu ochii pe ea! Venim acolo cu întăriri.
S-a făcut!
Claudia!
Claudia, ieși de-acolo!
Cântă chiar deasupra noastră.
Te văd, Claudia.
Claudia Sobinsky, ești arestată pentru uciderea lui Ronaldo Benetti!
Liniște! E fragmentul cel mai frumos!
I-am arătat compoziția asta lui Ronaldo acum 25 de ani.
M-a convins că nu e bună de nimic.
Eram atât de tânără și de nesigură!
L-am crezut.
Dar acum o înțeleg.
Eram talentată.
Da, erai.
Lasă-mă să ascult până la final
și promit că vin în liniște.
Vino! Să mergem!
Leon are dreptate, vreau și eu.
Soț, copil, tot tacâmul.
Da, e minunat.
Da…
- Pot să te ajut? - Jeb zice că Ulster vorbește prin tine.
Așa e.
Tu ești Comandantul.
- Adelaide are mare încredere în tine. - Ne înțelegem reciproc.
- Mi-a arătat libertatea adevărată. - Să omori?
- Să faci rău nevinovaților? - Nimeni nu e nevinovat.
Știu cum e să fii furios.
Sunt zile, mai multe decât recunosc,
în care cred că furia o să-mi vină de hac.
Omorul nu te face să te simți liber sau puternic,
indiferent de persoană sau motiv.
Îți mănâncă sufletul.
Cum te cheamă?
Dacă știi unde e Antonio Morales, trebuie să-mi spui.
Nu-i permite lui Adelaide să-ți facă mai multe necazuri.
A zis că o să încerci să mă salvezi.
- Ce-i asta? - Ținem legătura.
Dacă mă urmărești, îi spun.
Și atunci nu știu ce o să-i facă lui Antonio.
Mai vorbim.
- Casey! - Amanda, e aici!
- Cine? Dallas? - E în casă!
Ia pistolul! Știi ce te-am învățat!
Vino încoace, javră! Te omor!
Trimit poliția! Rezistă!
Nu!
Casey!
Subtitrarea: Diana Laită