52 DNÍ DO PÁDU ASTEROIDU 1. LEDNA 2026
Ne, takhle ne.
Proč zrychlujete? Sledujte moje ruce!
- Jste moc rychlá. - Čangbome!
Sledoval jsem text.
- Jé! Co to… - Cože? Mirjong!
Prý zas něco vyvádíte, tak jsem přišla fandit.
A co vyvádíme?
- Zvenku jste zněli dobře. - Slyšíte to?
Ti, co odešli, už nejsou slyšet. Doma to stálo za prd, tak jsme přišli.
A je to fajn.
Zpěv je vzpruha pro mozek a pro plíce.
Choďte se ženou častěji, pořádně se s námi vyzpíváte.
Určitě budeme!
Bravo!
Nemusíte jí tleskat.
- Do toho. Promiňte, sestro. - Zpěv zažene všechny chmury!
Chybí vám sebevědomí.
- No jo. - Hlasitěji!
Čangbome, Tähane, vy jen hýbete pusou.
- Nene! - Snažte se.
- Snažím se hýbat… - Nemel.
Á, raz…
Bereme to od začátku? Aha, ano.
Jedem.
Chtěla jsem se vrátit. Tři dny s rodinou mi bohatě stačily.
- Vracíš se napořád? - Dočasně.
- Cestování mě bavilo. - Zahraj si před odjezdem fotbal.
Moc ráda.
Počkej.
Vědí, že přijdu?
- Ne. - Zastav.
Sundej mi šálu. Všechno.
Otče!
Cože?
Panebože!
- Otče. - Dobrý večer.
To stačí.
- Zvládnete to? - Bez obav.
Řekl, že chce přijít, tak jsem ho přivedl.
Nevěděl jsem, že vás tu bude tolik.
Co se děje?
Neboj.
Děkuji…
že jste mě přivítali…
s takovou úctou.
Jsem vděčný Pánu
za jeho milost a vznešenou vůli.
Jsou tu Vánoce, zamysleme se nad…
On není při smyslech. Vánoce už byly.
…pošetilostí, jež nás vede k pochybám…
Počkejte.
…o jeho spletitém plánu, jemuž si netroufáme porozumět.
Čiňte pokání za takové chyby v minulosti.
Zatímco my jsme zde na Zemi, Pán je vysoko nad námi…
Počkat, kde jsou ministranti?
A kam zmizely bohoslužebné propriety?
Nebesa.
Kdo dnes předčítá z Bible?
- Další výpadek. - To nic.
Junsangu, nechceš otce radši odvést?
Otče, ať nenastydnete.
Radši si pospěš. Kvůli vysokým stropům je tu zima, i když se topí. Vem ho domů.
V zimě jsou lidi obzvlášť náchylní. Bez léků jim nepomůžeme.
Jo, nechceme, aby vážně onemocněl.
Běžte.
Moje žena přežila COVID, a teď možná umře na nachlazení.
Zmlkni.
Proč je venku takový lomoz?
Slyšel jsem, že vězení selhalo. Snad tu nejsou výtržníci.
Běžte se někdo podívat ven!
Otče, pojďte.
Dobře.
Co je to za rozruch?
Slyšel jsem, že jsou zničené věznice.
Derou se sem výtržníci?
Proboha, otče.
- Zavolejte náčelníka štábu Čoa. - Dobře.
Musí se postarat o bezpečnost, zjednat v Ungčchonu pořádek, ano?
Kam se pan Čo vůbec poděl?
Hned teď mu zavolejte!
Řekněte mu, ať v Ungčchonu zřídí pořádek.
- Je tu hrozný virvál! - No jo!
200 DNÍ DO PÁDU ASTEROIDU KONEC SVĚTA
NEODVRATNÁ SRÁŽKA S ASTEROIDEM VYHLÁŠENO STANNÉ PRÁVO
PŘEŽIJEME? 199 DNÍ DO SRÁŽKY
SPOLEČNĚ VSTŘÍC KONCI 198 DNÍ DO SRÁŽKY
140 DNÍ DO SRÁŽKY
ČCHONDONGSKÁ STŘEDNÍ ŠKOLA ZAVŘENO – NEVSTUPOVAT
SUPERMANŮV WONDERMÁRKET 130 DNÍ DO SRÁŽKY
POHŘEŠOVANÍ
PODLE ROMÁNU ŠUMACU NO FÚRU OD KÓTARÓA ISAKY
ZA 80 DNÍ ZAČNE NÁŠ VĚČNÝ ŽIVOT ZAŽIJTE VĚČNÝ ŽIVOT
UKÁZKA PLOVOUCÍHO BUNKRU 50 DNÍ DO KONCE
SBOHEM, ZEMĚ
Drazí občané Ungčchonu, do pádu asteroidu zbývá dvacet dní.
Máme nepotvrzené zprávy, a pevně doufáme, že nejsou pravdivé,
že začalo znovu docházet k únosům a obchodování s mladistvými.
Doporučujeme v noci nevycházet…
Asteroid dopadne…
za necelé tři týdny.
Ať ve zbývajících dnech…
najdete útěchu.
Děkuji.
Skvělá práce. Byla jste báječná.
Hotovo, naše poslední vysílání.
Ano.
Sejdeme se venku.
Tak jo, tady jsem skončila.
PŘIHLÁŠKA NA ŽIVOTOPIS DODANÝ MATERIÁL: SVATEBNÍ VIDEO
- Nehrotíš to trochu? - Bacha, důvěrné informace.
Nebudu se dívat, jo?
Mimochodem, nastěhoval ses nadobro?
Jo. Máme toho spoustu na práci.
Myslíš tohle? Tvůj seznam?
NAPSAT FEJETON UDĚLAT 100 SUPER FOTEK SEKJONG
UVAŘIT SPOLU NEJLEPŠÍ JÍDLA JET SPOLU NA ČUNDR
DĚLAT LIDEM KAFE PORAZIT SONGDŽU V TENISE
VZÍT SE V KOSTELE
- Máš spoustu práce. - Doufám, že mi pomůžeš.
Čím začnem?
Těžko říct.
Děkuju.
Nevěděla jsem, co dělat.
Tady tě rozhodně hledat nebudou. Po místním bláznovi už neštěkne ani pes.
Pro…
- Promiňte. - Ano?
Nemáte maso?
Maso?
Činso maso nesmí.
- Proč ne? - Přestal jsi s ním.
Všechno ho totiž snědl. Do příště nějaké seženu.
Nespal se.
- Chutná? - Ještě jsem neochutnal.
Tak co?
Dobrý?
ODNESTE SI, CO CHCETE
Ach jo.
Ach bože.
Takhle…
hlady nikdy neumřem.
- Kriste pane. - Kam jdeš?
Chtělas přece vyhladovět k smrti.
Co?
Je to těžší, než jsem si myslela.
Bibim guksu.
Cože?
Já bych si tak dala bibim guksu.
Že jsou někde v bezpečí, viď?
- Uděláme hroudu? - Jo.
- Ztvrdlo to. - Tvrdý.
Nemůžeš čekat, že je pošlu k cizím lidem.
Já vím.
Ale…
Ve městě je to čím dál nebezpečnější.
Jsou tady v daleko větším ohrožení.
Nevíme, jaký to tam je.
Nikdo z nás tam nebyl.
Co když z nich udělají otroky nebo je budou sexuálně…
Co když zažijou nějakou hrůzu?
A upřímně, nevím, jestli vůbec budou chtít.
Häčchan, Učchane, není vám zima?
- Ne! - Ne.
Hrajte si spolu. Tak, to je ono. Jestli se budete prát, dostanete vynadáno.
Neotravuj ostatní, jo?
Vstup nepovolaným zakázán!
Běžte pryč!
To snad není pravda.
Paní učitelko, marš!
Fajn.
Chlapi, ženský, všichni slintaj po kuřecím.
- Zima, co? - Předstírám, že to hřeje.
- I když nehřeje. - Jo.
Nemáme palivo.
- Tady jste. - Jé! To je ale náhoda.
Ono to funguje?
- Ne. Armádě došel plyn. - Ne.
Dám ti své teplo.
Jak reagovali kandidáti?
No…
nejsou z toho nadšení.
Snažíme se poslat děti pryč, do bezpečí.
Ale Sekjong.
Řekli mi, že se podmínky změnily.
Zpřísnily se.
Napadlo mě, že by kapitán Kangová mohla oslovit veřejnost a pomoct nám.
Lidi vás poslouchají víc než mě.
Splňuje někdo z místních podmínky?
Z naší čtvrti jsou to Učchan a Häčchan.
Učchan a Häčchan.
Tak jo.
Pošleme je.
Možná si děláme přehnané obavy.
Mohli by je poslat na dobré místo!
Nemůžeme je nechat takhle čekat na smrt.
Jongdži, říkala jsem, že už nemusíš pomáhat.
Bože, to je zima.
Sestro, co byste dělala, kdybyste měla umřít už zítra
a ne až za dva týdny?
Dělala bych totéž, co teď.
Totéž? A to je co?
No, umím se jen modlit a sloužit.
To jsou jenom kostelní záležitosti.
Změnil by se můj život nějak, kdybych měla umřít zítra?
Dělám jen to, co umím.
Co je? Nechce se vám pomáhat? Jste dneska nějaká divná.
V srdci mám stejný chlad jako ve vzduchu.
Ahoj.
Kde ses tu vzal?
To nežer. Máš hlad, co?
Buď rád, že si nikdo nedal k jídlu tebe.
Když vás mají psi rádi, prý jste dobrý člověk.
Jestli umřu první, budu rád, když mě tenhle pes sežere.
To je troufalé.
Ale nemám odvahu umřít, abys měl co žrát.
Jestli umřete, sežerou vás divočejší psiska.
Neslyšíte, jak se na nás žene asteroid?
To nebylo ani trochu vtipné.
Pojď.
Pojď si zahrát.
- Proč jsi tady sama? - Sekjong zaspala.
Pojďte si zahrát!
- Věrnost! - Kantýno, na hřiště!
Stejně už nemáme…
- Koho krmit! - Koho krmit!
Jedem!
Hurá! Fočus!
Omlouvám se.
Vím, že už to teď nemá smysl.
Kapitáne.
Ino.
Pochybuju, že někoho pošlou. Chci, abys to převzala.
Snad se nic nestane, ale hlídej potížisty, ať nedělají potíže.
Tady je ostrá munice.
SKLAD JÍDLA
Dost pro celou rotu.
- Dárek od rotmistra Soové. - Ta ukradená munice…
To je na dlouhé vyprávění. Ale neboj, je to naprosto košér.
Omlouvám se,
že to na tebe házím.
Teď téhle rotě velíš ty.
Tak se předveď.
Kapitáne!
Prosím, funguj.
Drž se.
Iničko. Vypadáš nějak jinak.
Máš doma Sekjong?
„Tohle je sbohem.“
Ino, co tady…
Zřejmě máš ráda akci a mávání pistolí. Proč jsi nešla k policii nebo armádě?
Nemám ráda uniformy.
Vynadala jsem mámě a dospěla jsem k rozhodnutí.
Kde na to bereš sílu? Ze dřepů?
Vole! Poslouchej, myslím to vážně.
Došlo mi, že jsem žila nudný život.
Proč se najednou ohlížíš za svým životem?
Tolik jsem toužila po uznání,
až jsem si vsugerovala, že musím být za všechny zodpovědná.
Přestaň. Co tím chceš říct?
Že…
jsem vůči tobě byla přehnaně starostlivá.
Snad se mi neomlouváš?
To by se ti líbilo.
Naopak…
Máš tu pistoli, že jo?
Jo.
Teď ji budeš chránit ty.
Tímto oznamuji, že jsem byla oficiálně propuštěna
dne 8. února 2026.
Ino!
Vedla sis dobře.
Od samého začátku.
10 DNÍ DO PÁDU ASTEROIDU
Tohle nechci, ty vymatlanej feťáčku.
Neříkals, že znáš nějaký děcka? Máš poslední šanci.
Tři fakany za vstupenku.
- Jo. - Co ty na to?
- Jenom tři děti? - Správně.
Ty magore, seš úplně vysmaženej.
Tři budou stačit.
- Jdeme do doupěte. - Ano, pane.
Dobrá práce.
Vypadá to, že ty svině začaly zas dávat děti do kontejnerů
a někam je posílat.
Je to jejich poslední kšeft,
tak se do toho pořádně opřeli, ale přestali si dávat pozor.
Je to poslední loď, co odpluje před dopadem asteroidu.
- Co si máme vzít s sebou? - Chci si vzít tohle a tohle.
Ukaž.
Tučňáka?
- Bereš si tučňáčka? - Jo!
- A dinosaury. - Tak je přibalíme. Přines je, Učchane.
Učchane… Chceš pomoct, Häčchan?
Somin, já nikam nechci.
Bojím se.
Neboj se. Bude tam teplo a spousta jídla.
Najdete si s Učchanem spoustu nových kamarádů.
Häčchan.
Musíte s Učchanem jet, začít nový, šťastný život.
Ale proč jenom my? Proč nejede Somin? A ty?
Víš co?
Budu za váma jezdit, jak to půjde.
Lžeš.
Obejmi mě, Häčchan.
Obejmi mě. Ty taky, Učchane.
Tetička vás pořádně pomačká.
I svou dcerušku. Pojď k nám.
Holčičko moje.
Svět na pokraji zkázy jest,
však s tebou po boku svém vše obětoval bych…
Nemel a nakládej.
Co bude k večeři?
- Nevím. - Fakt?
AHOJ, PŘIŠEL ČAS ZAVŘÍT SUPERMANŮV WONDERMÁRKET
Pomůžu ti.
Nemusíš, ale díky.
Zvládáš to?
Jo.
- Vrátil ses do práce? - Ne, jenom vyvezu stařenky.
Nechceš jet taky?
Mám?
Ach jo, bez Čiun a Mirjong máme asi po fotbale.
Neodcházejí přece nadobro. Nebojte, však ony se zase vrátí.
No ne?
Správně.
Já se vrátím.
Zvládneš to, když jsi těhotná?
Jo.
Ale…
je jistá šance, že se nevrátíme.
Bude tam hezky? Vemte mě s sebou.
To zrovna ne.
Sestro, na světě už žádná pěkná místa nejsou.
Tenhle kostel je nejlepší cestou do ráje.
- Svatá pravda. - Co se to tu děje?
Otče.
Přinesla jsem nějaké zbytky z obchodu.
Sestro, zase nás opouštíte?
Songdžo.
Ó.
Ona mu tyká?
Mirjong!
Máš mu říkat otče.
Tähane. Chovej se jako vůl, a půjdeš do pekla sám.
Máš obličej akorát pro peklo.
Pojďme do nebe. Tohohle tady nechám.
Jdu za paní Kimovou.
Chceš tam hodit?
Nenechám ji vykecávat.
Ina… se už nevrátí?
Proč máš otevřeno?
Větrám. Kvůli podlaze.
- Posaď se u nás. - Kam šla Sekjong?
Za bábi Kimovou.
Takže do práce.
Škoda. Nesu modlitbu pro novomanžele.
A hele, domácí likér. Co ho večer vypít?
Víš, nedávno…
Hm?
Říkals,
že v Sekjong vidím jenom veselou a štědrou holku.
Vážně?
Dřív jsem ji tak opravdu vnímal.
A proto jsem ji měl rád.
Ale změnilo se to.
Už necítím nutkání být po jejím boku, za každou cenu ji chránit.
Prostě…
s ní chci být až do konce.
Je to krásné.
Za deset dní spolu umřeme.
Znamená to…
že totéž cítíš i ke mně?
- Cítím, že mi máš pomoct uklidit. - Rozkaz, šéfe. Budu tvůj bezva uklízeč.
Kde už jsi vytřel?
Nevidíš?
- Jedu podle vás, šéfe. - Následujte mě.
Nechci to. Nedávej mi to.
Sluší vám to.
Paní učitelko. Když já se nechci vdávat.
Tak se nevdávejte.
Ale paní učitelko, vy jste se přece vdala.
Ano, vdala, ale že by to bylo bůhvíco…
Proč mě od toho odrazujete, když jste se sama vdala?
Zvláštní, co?
Proč jsem svoje žáky od tolika věcí odrazovala?
Jé, vy pláčete, paní učitelko?
Neplačte. Já vím, proč se tak cítíte.
Ne.
Nikdo to neví. Nikdo.
Ani já sama už to nevím.
Kdybych bývala zabila vašeho syna…
změnilo by se tím něco?
Nebo kdybych umřela se svými žáky… Ne, kdybych dostudovala jako můj přítel.
Jestli je tohle…
pro nás obě…
výsledek našich rozhodnutí…
tak si představuju svět…
kde se rozhodujeme jinak.
I když to nemá význam.
Nechci to.
Nechci.
Tohle je poslední, co mi zbylo, co se dá ještě použít.
Umíte s tím zacházet?
Jsou to bezcitní zločinci, už nemají co ztratit.
Já vím, ale jdu do toho dobrovolně.
Blíží se konec, tak proč se obtě…
To jste byla vy?
Co se tak divíte?
Kde je Hajul?
Hajul…
Pančelko.
Nevšimla jste si venku drsně vyhlížejících chlápků?
Vídáte je venku často?
Poslední dobou je to šílený. Bojíme se vůbec chodit ven…
Neviděla jste…
náhodou četaře Kima?
Ne.
ČETAŘ KIM
Když vyjdete, můžete žít. Budu na vás hodnej a dám vám bouchačku.
Hajul, přiveď svoje kámoše.
Nedělejte nic nebezpečného, pančelko.
Nebo umřete…
Proč bych umírala?
Já neumřu, hm?
A jestli mám umřít, tak umřu…
až potom, co vás…
uvidím dospívat.
To…
radši nikdy nebudu dospělá.
Nevědomí.
Vše mě zcela míjelo,
a vůbec mi to nedocházelo.
Vezmi mě tam. K mému hrobu tam na kopci.
Počkej.
Jen dám…
tomuto světu sbohem.
Sbohem, má čtvrti.
Sbohem vám všem,
matky, otcové.
I vám, spontánně hrající hodiny.
Zahrado, o kterou jsme pečovali, sbohem.
Dobré jídlo a chutná kávo.
Čerstvě vyžehlené oblečení a lázně zahalené horkou párou.
Usínání…
a probouzení.
Drahá Země, které si nikdo dost nevážil,
byť jsi tak úžasná a překrásná…
Sbohem.
SBOHEM, ZEMĚ
Překlad titulků: Jiří Nehyba