У ПОПЕРЕДНІХ СЕРІЯХ
Коло посольств відбуваються протести.
Пані президентка має подзвонити прем'єрові й перепросити.
Ми мали домовленість. Він її порушив.
Ваша дружина застрягла вдома. Це точно добре?
Напад спланувала Ройлін. Вона найняла Ленкова.
Троубрідж мав сказати саме це.
Світ вважає, що Рейберн до цього причетний.
Рейберн причетний.
Я ніколи не залишалась у цьому будинку сама.
Коли ваша дружина працює поруч, звісно, ви хочете її захистити.
Кейт моя друга леді. Але не моя дружина.
-Троубрідж не зустрінеться з нами. -Він звернеться до Китаю.
Пані президентка має подзвонити Ніколу й перепросити.
До субмарини не можна пускати Китай. Бо там перебуває «Посейдон».
Ця бомба спричинить значне радіоактивне забруднення.
-Грейс має йому подзвонити. -Як давно він це знає?
Каллум.
Ти стикнувся з проблемою і спробував розв'язати її самотужки.
А я зателефонувала людям, яких ти зневажаєш,
і благала їх допомогти прибрати твоє сміття.
Ваша президентка дзвонила Ніколу і запропонувала провести саміт.
Він прийняв. За десять годин вони будуть тут.
-Між нами скінчено? -Я не знаю.
ДИПЛОМАТКА
-Ласкаво просимо в Чекерс. -Дякую.
Дякую.
Доброго ранку.
-Вітаю. -Дякую.
-Вітаю. -Вітаю.
Радий вас бачити.
Ось два ключі, якщо вам буде потрібна ще одна спальня.
-Вона за передпокоєм. -Дякую.
Приємного перебування.
Я сказав йому, що мені дере в горлі.
Якщо занедужаю сильніше, ми спатимемо окремо, аби не заразити тебе.
Це не обов'язково.
Я не хочу, щоб ми знову не спали всю ніч і просто лежали, випромінюючи лють.
Гаразд.
Та ще й, знаєш, Каллум.
-Так. -Він же тут, так?
Я його не запрошувала.
-Знаю. -Він у британській делегації.
Він відповідає за ситуацію з підводним човном.
У вас буде окрема кімната, тож…
-Думаєш, я потайки його приведу? -Так.
Нащо ти це робиш?
-Уникаю незручності. -У тебе не вийшло.
Цей чоловік — частина твого сьогодення. Можливо, і твого майбутнього.
-Думаю, мені слід прийняти реальність. -Ти брешеш?
Ти шльондра.
-Вибач. -Справжня шльондра.
-Це якось дивно. -Ні, це так і є.
Я не спатиму зі своїм хлопцем у кімнаті, яку підготував мій чоловік.
«Дякую. Будь ласка.
Я бачу, як ти стараєшся, Геле. Я дуже зворушена.
Це, мабуть, нелегко».
-Дякую. -Будь ласка.
-Це, мабуть, нелегко. -Так.
Поглянь.
-Поглянь, Грейсі. -Що?
Перемістись сюди.
-Боже. -Уже йду.
Після такого оголошення
боюся, тебе це розчарує.
Покажи.
Що це?
Це прислала твоя мама. Блог або щось таке.
«Президентка та її кавалер»?
Подивись, який я молодий і гарний.
Ми такі милі.
Ти схожа на дитину.
Моя маленька наречена.
Двадцять шість років — це не дитина.
Ні, гаряча мала. Ти й зараз така.
Припини! Ти лоскочеш.
Досить непогана зачіска.
Боже мій.
Як свіжа фокача.
Припини. Боже мій. Ти неможливий.
Навпаки, у мене великі можливості.
За таку поведінку тебе покарають.
-З вами все гаразд? -Що?
Я заходжу.
Ні, Джуне. Дякую. Усе гаразд.
-Усе добре. -Я перепрошую.
Шлюбні стосунки.
-Відбій. -За згодою.
Щоб мене!
Було так добре, але те припущення,
що я тебе ґвалтую, убило мій ентузіазм.
Він мав би відрізнити мій сміх від тривожного крику.
-Він стільки часу поруч зі мною. -Так.
Що?
Ти робиш це не так часто, відколи стала великою птицею.
Що саме?
Не смієшся.
Це неправда.
-Це жахливо. -Нічого.
У тебе серйозна робота.
Але я досі відчуваю радість.
Менше.
-Що за дурниці. -А з тим, як там його, ти смієшся.
-Із ким? -Із віцепрезидентом.
Думаю, він тобі до душі.
-Що це означає? -Те, що він тобі імпонує.
У цьому немає нічого поганого.
При ньому я усміхаюсь.
Людям варто показувати, що я ціную їхні зусилля.
Авжеж.
Рейберн дивився грізно, коли я тільки з'являлась на порозі.
-І я йому подобалась. -Зовсім не добре.
Люди працюють старанніше, коли отримують схвалення.
Завдяки твоїй похвалі Гел тепер запрацюється.
Тебе щось бентежить?
Чому ви перебуваєте тут разом?
Хтось із вас мав би бути у Вашингтоні.
Або хоча б на території континентальних штатів.
-Ми не літали з Рейбернами. -Літали.
За кордон?
Гел має добрі стосунки із власником маєтку,
і його дружина тут.
Було б неввічливо бачитися з нею, а з ним — ні.
-Ні, ми б такого не хотіли. -Тобі треба чимось зайнятися.
-Що ти робитимеш наступні п'ять годин? -Для мене склали цілу програму.
Спершу я відвідаю оранжерею,
а потім огляну всі місця і кожен куточок,
де Вінстон Черчилль ходив у туалет.
-Міг не їхати. -Мене запросили.
Знайди собі заняття. Ось що буває, коли тобі нудно.
-Що буває? -Я не твоя кігтеточка.
Іди погуляй, заради Бога.
Енергійніше.
Ви не проти води?
Не проти.
Чи ні?
Нехай буде. Ми не п'ємо воду з росіянами.
-Бо там може бути отрута? -Не завжди.
Ми не клали отруту.
Я в цьому впевнена.
Прибрати воду?
Не треба.
Той прапор…
Похилився, так?
Так.
Я знайду інший.
Я повівся, як останній дурень.
Як самовпевнений сноб.
Я сама винна.
Якщо отруїш мене, я зрозумію.
Ти підняв цілком слушне питання.
Межі — це добре.
-Не могти до тебе доторкнутися… -Це свого роду тортура.
-Вони готові? -Майже.
Коли вони почнуть, зайдете до оранжереї?
-Навіщо? -Для фото із супругами.
Інші троє зараз на екскурсії. За годину закінчать.
Вони оглядають квіти. А ви лише зробите фото.
А хто ті троє?
Лідія, Тодд і…
Дідько. Я постійно забуваю її ім'я. Та, що Деннісоном…
Хто з Деннісоном?
-Партнерка, подруга. -Він її привів?
Вони ж тільки почали зустрічатися.
-Так. -Усе настільки серйозно?
Мабуть.
Вона вагітна?
Я не питав.
-Чому ж тоді він її привів? -Через кохання?
Час іти.
-Ви довірили мені свою таємницю. -Так.
Після тривалого періоду обману
і лише після того, як росіяни загнали вас у кут.
Однак ви мені довірились і я мав мовчати.
Але я…
Ви не змовчали.
Ні, не змовчав.
Принаймні завдяки вам кількох журналістів підвищили.
Справді.
Я відчув гіркоту зради. Я не бажав цього вам.
Лише вашому попереднику.
На жаль, ми були в моєму домі. Його там не було.
На жаль, його спадщина досі жива.
А не ваша.
Я не можу відповідати за дії свого попередника,
але я глибоко шкодую про наслідки.
Це призвело до загибелі 41 особи.
Так. Це невимовна трагедія.
Попри це, ми маємо запобігти катастрофі.
Думаю, саме із цим ми зараз маємо справу.
Сполучені Штати отримали надійні розвіддані
від секретного джерела,
які підтверджують, що пошкоджена субмарина у ваших водах — це Б-90 «Саров».
Мені це відомо.
І ми знаємо, що вона несе зброю під назвою «Посейдон».
Це підводний дрон, що працює від ядерного реактора.
Він тримає ядерну боєголовку, яка може спричинити
радіоактивне забруднення величезної території.
Я знаю, що це.
«Посейдон» — це вигадана зброя росіян,
що має вселити страх у наші серця.
Бачу, їм це вдалося.
Я теж так думала. На жаль, ця загроза реальна.
І зараз вона перебуває за 12 морських миль від вашого узбережжя.
Якщо дозволите Китаю витягнути човен,
то віддасте їм зброю судного дня.
Його перебування у ваших водах
загрожує вам радіаційною кризою і вторгненням Росії.
Ви в безвиході.
США хочуть вам допомогти.
От негідник.
Вітаю!
-Пані посол! -Оце так!
-Ласкаво просимо. -Ми вам дуже раді.
-Заходьте. Тут дуже гарно. -Пробачте, що затримала.
-Нічого. -У мене суцільна метушня. Вітаю.
Я рада вас бачити знову.
Я теж.
-Ми вже зустрічалися. -Ні, я пам'ятаю, звісно.
Рада вас бачити знову.
-Ми маємо фотографуватися? -Так.
Будь ласка, станьте в ряд.
Так, добре.
Пані посол, можна вас на хвилинку? Даруйте, це терміново.
Так.
Я дуже перепрошую.
-Він просто пішов? -Вислухай мене.
Я хотіла тебе послухати, тому дзвонила тобі 83 рази.
Вона сказала, що «Посейдон» дрейфує в наших водах.
Так!
Він думає, що вона бреше.
Що?
Я брешу?
То вона пролетіла 5 000 км, щоб брехати?
Про підводний Чорнобиль?
Це блеф. Він чудово знає, що я не брешу.
Я не впевнена в цьому.
Ми щойно зізналися в брехні про авіаносець.
-Наше слово більше… -Нічого не варте.
Він знову попросить Китай?
Я не знаю.
«Посейдон» може потопити Тайвань. Він це розуміє?
Він нам не вірить, але його треба переконати.
Викличмо Ейдру Парк.
Троубрідж може повірити комусь іншому.
Справді. Тільки не їй.
-Ейдра? Думаю, це має бути чоловік. -Хто? Ви?
Прем'єр-міністр не терпить високих голосів.
Я не вигадую, просто кажу, як є.
-Можна мені вийти на хвилинку? -Так.
Приведіть начальницю резидентури. Нехай говорить низьким голосом.
Це не блеф. Правда?
Думаю, що ні.
Можеш йому це пояснити?
Так, але я не можу пояснити чому.
-Ти можеш, але… -Сказати про джерело?
Це не те, чого хтось із нас хоче, але…
Я скажу, що пішов прямо до американців,
бо не міг довірити йому цю інформацію?
Мене судитимуть як агента Кремля.
-Це занадто. -Моє джерело стратять.
-Разом з усією родиною. -Ми можемо їх вивезти?
Ви зможете вивезти їх до країни, де немає вікон,
з яких можна випасти?
Маєш рацію. Вибач. Це була погана ідея.
Справді хочеш, щоб я це зробив?
Я не хочу цього, але не можу вдавати, що це не варіант.
Троубрідж не вірить, що ця зброя існує.
Скажи йому, що це правда.
Це Гел запропонував?
Ні.
Геніальний спосіб усунути мене з гри.
-Ні. Він не звір. -Звучить як його стиль.
Пожертвувати кар'єрою в розпал небезпечної кризи?
Краще не переходь на особисте.
-Це стратегічний хід. -Він би його зробив.
-Господи. -Без вагань.
Так, він би це зробив.
Ваша делегація хоче скасувати сьогоднішню вечерю для глав держав.
Моя делегація хоче, щоб ви потерпіли незручності
і повечеряли з людьми, яких ваша сторона не поважає.
І щоб ви не розповідали пресі про наш провал.
-Жовтий? -Я не хочу про це говорити.
Мене ніхто не попередив про цей хвіст.
Нам треба було піти.
-Добрий вечір. -Це вона. Це його дівчина.
-Привіт! -Вітаю.
-Дозвольте представити вам Тему Асейду. -Дуже приємно.
Деннісон. Тема Асейду-Деннісон.
-Що? -Ми…
Ми одружилися.
-Вітаю. -Дякую.
-Обіймемось? -Так.
-Вітаю. -Я за вас радий.
-Ти мені не сказав. -Я кажу тобі зараз.
Вітаю, пані Деннісон.
-Асейду-Деннісон. -Думаю, ми так домовилися.
-Так. -Я щось підписала.
Звісно, усе сталося дуже швидко.
-Вона кумедна. -Шлюб за угодою.
Справді?
-Ні. -Ні.
Я чула, сьогодні був повний провал.
-Ми будемо друзями. -Я її обожнюю.
Я теж.
Ось і вони.
Добрий вечір, добрі люди.
Боже, яка приваблива компанія.
Пані президентко, пані й панове,
прем'єр-міністр і пані Троубрідж запрошують вас усіх до їдальні.
Ми ж не хочемо, аби вони чекали. Правда?
Чому він пішов?
Троубрідж.
Ми сказали, що зброя з російського човна була б небезпечною в руках Китаю.
Він думає, що ми вигадуємо.
Ти так кажеш, ніби він дурень.
А ти на його місці повірила б нам?
Після того, як Рейберн схилив їх до нападу на самих себе?
Я б повірила.
Ти знала, що він зробив?
Згодом дізналася.
Як ти могла далі з ним працювати?
Це було важко.
Але ти не пішла. Коли ти дізналась?
-Ти знала про це ще до вибуху? -Ні.
Але до його смерті.
Коли ти говорила з моєю мамою…
Коли я лежав у лікарні, ти подзвонила моїй мамі…
Авто підірвали люди Ройлін.
Коли ти дзвонила мамі, ти знала, що це провина президента?
Так.
А ти б щось сказав?
Якби знав про жахливу геополітичну катастрофу,
ти б сказав:
«Я знаю, що це вище вашого рівня допуску,
але я вам скажу, бо ми друзі».
-Ні. -То що я мала робити?
Я не знаю.
Знаєш що? Так.
Ти вже так робила. Не тому, що ми були друзями.
Бо я був людиною, якій ти довіряла.
Так. А тоді ти швидко пішов.
Нічого собі.
А як же твої слова:
«Ти нікуди не йдеш, Стюї, просто поборешся на іншому фронті»?
Це була неправда.
Тут моторошно.
-Мені вийти? -Авжеж.
Не знаю, ти мені скажи.
Йому важко це прийняти. Він віддав Рейберну частину життя.
Ні, це не так.
Він віддав частину життя американцям.
-Ти провела їм екскурсію? -Ральф про це подбав.
-Оранжерея просто неймовірна. -Справді?
Дивовижна.
А ви? Ви не вражені?
Я пропустила екскурсію.
-Виявляється, що вона не дружина. -Ні?
-Я дружина, але іноді я ще… -Не дружина.
Дружина й не дружина.
Дружина Гейзенберга.
Шредінгера.
Не треба.
-Що, перепрошую? -Кіт.
-Так. -Так.
А звідки взявся кіт?
Принцип невизначеності Гейзенберга. Кіт живий і мертвий водночас.
У Гейзенберга є принцип невизначеності.
І ми не знаємо, живий кіт Шредінгера чи мертвий,
але кіт точно належить Шредінгеру.
Якщо це порівняння, то вона —
дружина Шредінгера.
Бо ти і посол, і дружина.
-Я зрозуміла. Дякую. -Справді? Чи почнемо знову?
Ви були фізиком?
-Я? -Він біолог.
Питання стосувалося галузі науки чи часу?
-Воно про невизначеність. -Повертаємось до кота?
Пані Троубрідж, мабуть, знає що я взяв тайм-аут.
Тож моя кар'єра і жива, і мертва водночас.
Як і НАТО.
Я б дуже хотіла відвідати оранжерею.
З нашим темпом розмов ви ще встигнете.
Ми добре розпочали. Далі буде.
Так, 250 років. Сподіваймося, що кінець не буде гірким.
Упевнена, усі докладуть максимум зусиль. Як і належить.
-Я докладаю. Це мій максимум. -Так?
Вона поводиться так, ніби я не стараюся.
Ось такий я, коли стараюсь з усіх сил.
-Так. -Могло бути й гірше.
-Могло. -Я знаю, що могло.
-Ви раді, що одружилися? -Ми знаємо, що на шляху будуть перешкоди.
Як довго?
-Чотири тижні. -Приватна церемонія. Маленька.
Ми обоє вже були одружені й не прагнемо зайвого галасу.
-Ні? -Ви ще можете відсвяткувати.
-Ми святкували через кілька місяців. -Вони не хочуть галасу.
Ти теж так казала, але чудово провела час.
Гарна була вечірка.
-Це ваш родинний будинок? -Ні.
Це резиденція прем'єра. Для гостей.
Не думаю, що американці купили б нам таке місце.
У вас є власний маєток біля моря.
Даруйте, я маю на хвилинку вийти.
-Раніше тут був військовий госпіталь. -Он як?
Я з ним поговорю.
Я скажу все, що знаю від росіян про «Посейдон».
Каллуме, ти не мусиш цього робити.
Мушу. І ми обоє це знаємо. Я просто…
Ні, не просто.
Я просто мав трохи подумати.
Ми зробимо все, що в наших силах, аби захистити твоє джерело.
І тебе.
Я це знаю.
Ми не тратили бюджетні кошти. Це був подарунок.
-Подарунок від короля? -Від приватної особи.
Не від аристократки?
Хто вона?
-Це була жінка. Ти пам'ятаєш? -Пам'ятаю.
Каллум зізнається, що він джерело.
Вона американка.
-Справді? Я не знала. -Дочка багатого нью-йоркського банкіра.
-Це добре. Це нам і потрібно. -Ні.
-Це не добре. -Обговоримо пізніше.
-Це категоричне «ні». Зрозуміло? -Зрозуміло.
Американці постійно торкаються одне одного.
Це ключ до щасливого шлюбу.
-Пробачте. -Розлука — це ключ до щастя.
-Вони живуть на різних континентах. -Так.
Тебе слід призначити послом у Молдові. Я так сумуватиму.
Це такий жарт?
Молдова — дуже складна країна.
Це не так.
Бразилія.
Дуже амбітно.
Думаєш, я не впораюся?
Білий дім не коментує.
Дякую.
Он як.
Тебе теж треба кудись послати. Може, у Непал?
-У холод і далечінь? -Я навіть не думав про це.
Червоні лінії перетнуто. Усі ненавидять одне одного.
Каллум — це прямий зв'язок не лише з Великою Британією,
яка раптом стала нашим ворогом, а ще й з Росією.
-І ти хочеш його спалити? -Це компроміс.
Мені це не подобається, йому теж. Але іншого виходу немає.
Думаю, ти цьому рада.
Щойно він тобі розповів,
ти так зворушилась його благородною жертвою,
що впала на коліна перед його членом, приреченим до страти.
-Знаєш що? -Що?
-Вибач.
Член, приречений до страти, — смішно сказано.
Це не смішно. Кейт, чому ти не можеш бути щасливою?
Ти щаслива з ним.
Бачиш, я намагаюся не зіпсувати все.
Те, що ти цього не бачиш, мене дуже засмучує
Я дуже вдячна.
-Ні, ти не вдячна. -Я вдячна. Я знаю, що ти стараєшся.
То будь щасливою.
Це була не його ідея, тож у мученика за щоку ніхто не брав.
Це була твоя ідея?
Так.
-Ти кидаєш його на поталу вовкам. -То придумай щось інше.
-Я ніколи про це не думав. -Я теж.
-Тому я запропонувала ось це. -Запропонуй щось інше.
Відправте американську субмарину й сфотографуйте.
Одна з них перебуває у водах Німеччини.
Ви віддасте наказ, і за три години вона буде коло російської субмарини.
Щоб зробити фото?
Підводний човен, що перевозить «Посейдон»,
має модифікований корпус.
У нього інший вигляд.
Він перебуває за 20 км до узбережжя Британії.
Ми не ввійдемо в британські територіальні води
без їхнього дозволу.
І ми точно його не отримаємо.
Ми розповімо їм лише тоді, коли все закінчиться. І покажемо фото.
Тоді їх більше турбуватиме зброя судного дня.
Або Нікол і далі поводитиметься,
як білка зі скалкою в дупі,
і назве це актом агресії.
Я не хочу бути президенткою, яка вступила у війну з «червоними мундирами».
Думаю, є одне рішення, яке вам сподобається.
Утікаєш?
Ні, я не хотіла заважати.
Ти не заважаєш.
-У тебе все гаразд? -Так.
Я вийшов прогулятися.
Можливо,
ми знайшли спосіб виправити ситуацію.
Невже?
Гел намагається вмовити пані президентку.
Іноді нам краще діяти поодинці.
Удвох нас буває забагато.
Я хроплю.
Тема…
Вона не може заснути через такий шум.
-Ох. Це складно. -Не дуже.
Я просто даю їй час і заходжу тоді, коли вона вже засне.
-Це не проблема. -Упевнена, вона звикне.
Ви просто…
-Ви ще… -Пізнаємо одне одного?
Ні, але…
Це було трохи…
-Швидко. -Я цього не помітила.
Вона чудова.
Я так…
Я дуже рада за тебе.
Не треба так радіти.
Ви з Гелом, видно, ефективно співпрацюєте.
Мрія кожної дівчинки.
Мені здалося, що ви
просто сяєте останнім часом.
-Або я неправильно зрозумів сигнали. -Справді?
Нікол вважає вас зразком подружнього щастя.
Він марить.
Я не думаю. Це одна з причин, чому ми з Темою…
О, Боже!
У доброму сенсі.
Я кинулася на тебе, і ти зрозумів,
що настав час знайти прихисток у серці доброї жінки?
Я кажу серйозно.
Мене зворушили труднощі у вашому шлюбі.
Ваші щирі сумніви,
здатність визнавати почуття одне одного.
І повертатися знову.
Ви обоє стараєтеся.
Ми з Темою зустрічалися задовго до мого першого шлюбу.
Стосунки були недосконалими.
А потім ти зустрів дружину, і вона не була недосконалою.
Вона наклала на себе руки.
Досконалість — це міраж.
Коли я про це згадую, стає душно.
Ні.
Мені дуже шкода.
Я піду спати.
Будь терплячою до себе.
І до Гела.
Вона погодилася.
Після того як постукаєш, ти маєш зачекати дозволу ввійти.
Ти думаєш про звільнення?
-Ні. -Біллі каже, що ти кидаєш справи.
До біса її.
Я не знаю.
Не знаю, як я маю працювати далі із цими людьми.
Через президента Рейберна загинули сорок британців.
Я не знаю, чи хочу це представляти.
Ми поширюємо версію, у яку я не вірю сам.
«Ми поширюємо мир і демократію». Це брехня.
Якщо ти зробиш крок,
як ти його поясниш?
Ну, саме так.
Звільнишся на знак протесту?
Можливо.
Не поводься так, ніби це божевілля.
Біллі сказала знайти адвоката.
Я хочу, щоб ти подумав про наслідки.
Ти наймеш адвоката.
Станеш жахливою проблемою для іміджу влади.
У них уже є адвокат. Насправді їх 1 800.
Вони завалять твого в паперах. Рахунки зростатимуть, як пухлина.
Ти шукатимеш нову роботу. Можливості з'являться,
а потім зненацька зникнуть.
Тобі доведеться позичати гроші в друзів.
Але вони не захочуть з тобою навіть говорити,
не те, що позичити тобі гроші.
Боїшся, що я попрошу гроші в тебе?
-Як ти заплатиш за медичну страховку? -Вона мені не знадобиться.
-Я вб'юся. -Не жартуй. Так і буде.
-Так не буде. -Хочеш список імен?
-Якщо хочеш, щоб я залишився, так і скажи. -Річ не в цьому.
Хочеш, щоб я залишився?
Так.
«Я хочу, щоб ти залишився».
Я не хочу, щоб ти зруйнував свою кар'єру.
«Я хочу, щоб ти залишився».
Коли країна в дупі, хороші люди не можуть утекти.
Зараз не час.
«Я хочу, щоб ти залишився».
Я хочу, щоб ти залишився.
Що це було?
-Нічого? -Нічого.
Ти вся червона.
Ми сиділи біля каміна в залі для делегацій.
Там було дуже холодно.
-Хто «ми»? -Клянуся Богом.
Біллі?
Думаєш, Керолін Рейберн ночами допитувала свого чоловіка
про характер стосунків з віцепрезидентом?
Так, думаю.
У тебе обмежені й нудні погляди.
Чому б це йому розмовляти з тобою вночі в крижаному замку біля каміна?
Я б залюбки закрутила бурхливий роман.
Але ні. Ми працювали. Це траплятиметься частіше.
На щастя, у мене є віцепрезидент, на якого я можу покластися.
Ніхто цього не очікував, тим паче я.
А в цих темних куточках ми просто шукаємо шляхи,
щоб зберегти цілісність світу.
Невже це так важко уявити?
Ні.
Чому ж ти тоді так поводишся?
За словами Лідії Троубрідж,
усе тому, що я дедалі менш важливий чоловік у домі,
одружений із суперзіркою.
Лідія Троубрідж — стерво.
Нічого не кажи прем'єру.
-Ми знайшли інший спосіб. -Який?
Просто інший спосіб. Він складний. Але Гел переконав пані президентку.
Як же я не хотів цього робити.
Пробач, що просила тебе зруйнувати кар'єру.
Це цілком логічно. Добре, що не довелося.
Я дуже рада.
Мені дуже шкода, я б дуже хотіла, але…
Я маю повернутися і допомогти їм усе спланувати.
Уся делегація досі працює?
-Це… -Так.
-Як ви… -У нас теж є підводні дрони.
Без боєголовок, але з камерами.
Ми відправили дрон, щоб зробити знімки.
У вас є всі необхідні докази, щоб доповісти про мене в ООН.
Я хотіла допомогти
і для цього відправила військовий розвідувальний апарат у ваші води.
Можете назвати це актом агресії.
Я готова ризикнути й сподіваюся, ви сприймете це як знак щирості й каяття.
Довіру між нашими країнами втрачено.
У цьому винні ми. Не ви.
Ми хочемо якнайшвидше надіслати людей, які розберуться із цим.
Ні.
Дякую за пропозицію. Ви люб'язні. Але ні.
«Ні» — це крок, який можна зробити лише раз.
Це ваш третій раз.
У якийсь момент ви приймете щедрість Сполучених Штатів
або відчуєте наслідки своєї відмови.
Бажаємо успіху.
-Якщо це справді «Посейдон»… -Якщо!
Ви думали, якщо визнаєте ще більше брехні США,
це додасть вам авторитету?
Чому я маю вас туди пускати? Може, заберете собі?
Ви подаруєте «Посейдон» Китаю. Станете їхніми улюбленими васалами.
Віддайте фото розвідслужбі. Нехай скажуть, чи вони справжні.
Якщо вони справжні, то росіяни вже, мабуть, шукають.
Купол Руніт.
…ваші моря будуть забруднені на цілі покоління.
-Скажи. -Ти йому подобаєшся. Він мені не довіряє.
Прошу вас, тільки без драматизму.
Я не віддам апокаліптичну зброю наддержаві без гальм,
яка досі оманливо називає себе демократією.
Оманливо?
Поховайте все в бетоні на дні океану.
Як купол Руніт на Маршаллових островах. Підводний човен, зброю, усе.
Маєте рацію. Нам не можна довіряти.
Дайте їй час.
Не можна володіти такою зброєю і вдавати демократію.
Це геноцид.
Вона не повинна належати нікому: ні Росії, ні Китаю, ні вам, ні нам.
Поховайте її. Нехай гниє під водою.
Міністерство оборони захоче очолити операцію.
Усі запанікують. Скажемо, що операцію очолить Генон.
-Ти згадуєш Генона в кожному абзаці. -Так і має бути.
Привіт. Перепрошую.
Що в тебе?
Мені треба поговорити з Біллі.
Я просто подумала…
Чи знайдеться місце на борту номер два,
якщо я захочу повернутися до Вашингтона?
Авжеж.
Я хочу все перевірити й узгодити,
перш ніж обговорити
графік з британцями.
Це навіть добре. Я додам вас до списку пасажирів.
Ви повернетесь за добу?
Хлопці.
Я…
Я дуже перепрошую.
Ти маєш мені пробачити.
-Ні. -Ти маєш прийняти мене назад. Я просто…
Мені так шкода.
Пробач мені.
Я досі тут.
Ми досі разом.
Ми зробимо фото, але трохи затримаємося.
Пані президентка розмовляє по телефону й пан прем'єр теж?
-Хтось вам уже сказав. -Четверо осіб.
Я їх покваплю.
-Голити й стригти -Ще довго до зими
Я люблю дівчину
З маленькими грудьми
Усі розмовляють по телефону.
-Можемо поговорити? -Звісно.
Я буду в коридорі.
Добре, що ти тут.
Я повернуся до Вашингтона на певний час.
-Просто хочу переконатися, що все гаразд. -Росіяни знайшли субмарину.
-Що? -І забрали бісову зброю.
«Посейдон» зник.
Ти впевнений?
Рівень радіації навколо човна впав на 62 %.
У тій зоні випромінюють два джерела.
Атомний підводний човен і ядерна ракета.
Падіння рівня радіації на 60 % може означати лише те, що…
Одне із джерел зникло.
Може, я помиляюся. Може, зламалися датчики.
Сподіваюся, я помиляюся. Спершу переконаюся, а тоді скажу Ніколу.
-У Вашингтоні, якщо ти зможеш… -Звісно.
Це робота військової розвідки, хоч я її не люблю.
Так.
-Це не обов'язково. -Авжеж, обов'язково. Потім оціните.
Пані посол, ви потрапили на фото щасливої пари.
-Вибачте. -Нема за що.
Ти знову кліпнув. Спробуймо ще раз.
-Як він це сприйняв? -Росія знайшла човен.
-Що? -Вони забрали зброю.
Тут теж клуб любителів поспішати й чекати?
Де пані президентка?
Боже, я не знаю.
Маємо успіхи.
Добрий день. Як справи?
Пані Пенн.
Їм комфортно працювати. Удвох.
Я не був упевнений, що в них вийде.
-Вона була впевнена, що зненавидить його. -Марні побоювання.
А вас не турбує?
Що?
Їхня надзвичайно продуктивна співпраця.
Ні.
Вас це турбує?
-Ні. -Гаразд.
-Я питав її про це. -Справді?
Вона запевнила, що це не інтим.
Вони лише плетуть інтриги, щоб панувати над світом.
Ось і він. Герой дня.
Пробачте за спізнення.
-Ні, це моя провина. -Зовсім ні. Моя.
Прошу зачинити двері за паном прем'єром.
Обличчям до об'єктива.
Чудово.
То це були ви?
-Що? -«Посейдона» не було на човні.
Його забрали росіяни? Чи ви двоє?
Чому Грейс сказала, що відправила дрон?
Вона надіслала підводний човен типу «Огайо», щоб перехопити «Посейдон».
Припини.
Учора ввечері ти розробляв таємний план.
-Із нею чи зі мною? -Поговоримо про це в літаку.
-Вона хоче, щоб ти долучилась. -Я вже залучена.
Ти використав мене, щоб обдурити прем'єр-міністра.
Коли британці дізнаються, вважатимуть це актом агресії.
-Як і росіяни. -Не дізнаються.
-Росіяни звинуватять британців. -Ні.
Якщо подумають, що британці вкрали їхню зброю,
вони нападуть на Велику Британію.
Пане віцепрезиденте.
Кейт. Ти нікому не скажеш.
Пане Вайлере.
Усе гаразд?
Не зовсім.
Що значить «не зовсім»?
Вона знає.
Обличчям до об'єктива.
Усі разом.
Може, усміхнетесь? Досить сердитися.
Нема причин хвилюватися. Так?
Чудово.
Переклад субтитрів: Інеса Федорова