Det är demonstrationer vid 16 ambassader.
Presidenten måste ringa premiärministern och be om ursäkt.
Han bröt mot vår överenskommelse.
Din fru är fast hemma. Går det bra, tycker du?
Roylin planerade fartyget. Hon anlitade Lenkov.
-Det var det Trowbridge skulle säga. -Nu tror alla att Rayburn var inblandad.
Det var han.
Jag har aldrig varit ensam i det här huset.
När man har en maka i det här yrket vill man skydda henne.
Kate är min andra dam. Hon är inte min fru.
-Trowbridge vägrar mötas. -Han vänder sig till Kina.
Presidenten måste ringa Nicol och be om ursäkt.
Kina får inte nå ubåten. Den är bestyckad med Poseidon.
Bomben är designad för att maximera radioaktivt nedfall.
Presidenten måste ringa.
Hur länge har Callum vetat det?
Du snubblade över ett problem och valde att hantera det enväldigt.
Och jag ringde människorna du ser ner på
och bad dem om hjälp att städa upp din skit.
Din president ringde Nicol och föreslog ett toppmöte.
Han tackade ja. Det bör bli om tio timmar.
-Är det över mellan oss? -Jag vet inte.
-Välkommen till Chequers. -Tack.
Tack.
God morgon.
-Välkommen. -Tack.
-Välkommen. -God morgon.
-Ett nöje. -Tack.
Båda nycklarna, ifall att ni vill nyttja det andra rummet.
-Gå igenom vestibulen. -Tack.
Ha en trevlig vistelse.
Jag sa att det kliar i halsen och om det blir nåt av det
behöver vi två rum så att du inte blir sjuk.
Det behövs inte.
Nu slipper vi båda ligga sömnlösa och utstråla ilska.
Okej.
Och Callum, du vet.
-Ja. -Han är ju här.
Inte på min inbjudan.
-Jag vet. -Han förhandlar åt britterna.
Han vet mest om saneringsarbetet när vi kommer till det tekniska.
Ja, så om du vill ha rummet för dig själv…
-Tror du att jag smusslar in honom hit? -Ja.
Vad sysslar du med?
-Jag ville göra det mindre genant. -Du gick bet.
Han är en del av din nutid och kanske även din framtid.
-Det är väl bara att acceptera. -Ljuger du?
Du är en bitch.
-Förlåt. -Så…bitchigt.
-Det är konstigt. -Nej, det är så det är.
Jag tänker inte ligga med min pojkvän i ett rum min man har fixat.
"Tack. Ingen orsak.
Jag ser att du anstränger dig, Hal. Det är fint. Det kan inte vara lätt."
-Tack. -Ingen orsak.
-Det kan inte vara lätt. -Nej.
Titta här.
-Titta på det här. Gracie. -Vad?
Masa dig hit.
-Herregud. -Jag kommer.
Efter allt det här kommer du bli…
-Du kommer bli besviken. -Får jag se?
Vad är det här?
Din mamma skickade det. Det är nån blogg.
"Presidenten och hennes kärlek"?
Titta vad ung och stilig jag är.
Vad söta vi är.
Du ser ut som ett barn.
Min barnbrud.
Man är inte barn vid 26.
Nej, en ung läckerbit. Det är du fortfarande.
Sluta! Det kittlas.
Det var ingen dum frisyr.
Herregud.
Som en nybakad focaccia.
Sluta! Herregud. Du är omöjlig.
Au contraire, jag är fullt möjlig.
Sånt här beteende bestraffas.
-Ma'am, är allt bra? -Va?
-Jag kommer in! -Nej! Tack, Jun, men vi mår bra.
-Allt är bra. -Ursäkta.
Äktenskapligt.
-Det är lugnt. -Ömsesidigt.
Dra över mig!
Jag tänkte det, men antagandet
att jag hade attackerat dig tog kål på stämningen.
Han borde höra skillnad på mitt skratt och ett rop på hjälp.
-Han jobbar ju nära mig. -Ja.
Vad är det?
Du gör det inte lika ofta längre, nu när du är högsta hönset.
Vad?
Skrattar.
Det är inte sant.
-Det är ju hemskt. -Det är okej.
Du har ett allvarstyngt jobb.
-Jag upplever ändå glädje. -Fast mindre.
-Vilken taskig sak att säga. -Med vad-han-nu-heter gör du det.
-Vem då? -Vicepresidenten.
Du verkar tycka att han är charmig.
-Vad ska det betyda? -Att du charmas av honom.
-Det är inget fel med det. -Jag ler i hans närvaro.
Jag vill visa folk att jag uppskattar deras arbete.
Ja.
Rayburn blängde på mig varje gång jag kom in genom dörren.
-Och han gillade mig. -Det är inte okej.
Folk jobbar hårdare med positiv feedback.
I så fall kommer Hal jobba jättehårt tack vare feedbacken han får.
Är det nåt du vill ha sagt?
Varför är det okej att ni båda är här?
Ska inte nån alltid vara i Washington?
Eller åtminstone på det amerikanska fastlandet?
-Vi reste aldrig med paret Rayburn. -Jo.
Utomlands?
Hal känner husets herre och hans fru är här.
Ska jag träffa henne, men inte han?
-Nej, det vill han säkert inte. -Behöver du…nåt att göra?
-Vad ska du göra de här fem timmarna? -De har gjort i ordning ett schema.
Jag ska få en visning av Camellia House,
och sen ska jag få se alla platser där Winston Churchill sket.
Du behövde inte komma.
-De bad mig. -Hitta på nåt.
För det här som händer när du blir uttråkad…
-Vadå? -Jag är inte din klösbräda.
Ta en jävla promenad.
Hårt.
Är vattnet okej?
Ja.
Inte det?
Det borde vara okej. Med ryssarna dricker vi inte vattnet.
-Förgiftar de det? -Inte varje gång.
-Det är inte förgiftat. -Nej, säkert inte.
-Ska jag ta bort det? -Det går bra.
Den där flaggan är…
-Sned, va? -Ja.
Jag hittar en annan.
Jag var ett jävla as.
-En självgod jävel. -Det var mitt fel.
-Jag förstår om du förgiftar vattnet. -Du tog upp en fullt rimlig fråga.
Det är sunt med gränser.
-Att inte röra vid dig nu är… -Det är en sorts tortyr.
-Är de redo? -Strax.
Kan du följa med till Camellia House när de går in?
-Varför det? -Foto med de andra makarna.
De andra tre ska få en rundtur. Bara blommorna kan ta över en timme.
Du kan gå efter bilden.
-Vilka är de andra? -Lydia, Todd och…
Jäklar. Jag glömmer vad hon heter. Dennisons…
Dennisons vad?
-Partner, vän? -Tog han med henne?
-De träffades ju nyss. -Ja.
-Är det så allvarligt? -Antagligen.
-Är hon gravid? -Det frågade jag inte.
-Varför skulle han annars ta med henne? -Kärlek?
Det är dags.
-Ni berättade det i förtroende. -Ja.
Det var efter en lång period av vilseledande
och först efter att ryssarna tvingade er till det,
men ni litade på att jag skulle hålla mina tankar för mig själv,
och jag…
-Gjorde inte det. -Nej.
Några reportrar fick åtminstone sitt livs scoop.
Ja.
Jag har själv fått smaka på svek. Det var inget jag önskade er.
Bara er företrädare.
Tyvärr var vi i mitt hus, och han var inte där.
Tyvärr är det hans arv som lever vidare, inte ert.
Jag kan inte ta ansvar för vad min företrädare har gjort,
men jag beklagar konsekvenserna djupt.
De 41 unga män och kvinnor som miste livet.
Ja. Det var en ofattbar tragedi, men nu måste vi avvärja en katastrof,
för det tycks vara det vi har att göra med.
USA har fått trovärdiga uppgifter från en hemlig källa
att den ryska ubåten utanför er kust är en B-90 Sarov.
Jag vet det.
Vi har fått veta att den är bestyckad med Poseidon.
Det är en undervattensdrönare med en kärnreaktor
och en kärnstridsspets som kan sprida radioaktivt nedfall över ett stort område.
Jag vet vad det är.
Poseidon är ett fiktivt vapen som är avsett att skapa fruktan.
Jag ser att det har lyckats.
Det trodde jag också, men tyvärr förefaller det vara sant
och just nu befinner den sig 12 nautiska mil utanför er nordöstra kust.
Om ni låter Kina hjälpa er med ubåten ger ni dem ett domedagsvapen.
Så länge ubåten finns på ert vatten
riskerar ni en strålningskris och ett ryskt intrång.
Ni sitter i knipa.
USA vill erbjuda sin hjälp.
Men för i helvete!
Hej!
-Ambassadören! -Det här är ju… Wow!
-Välkommen. -Kul att du kunde komma.
-Kom och se all skönhet. -Ursäkta att ni fick vänta.
-Ingen fara. -Jag vallade katterna. Hej.
-Kul att se dig igen. -Ja.
-Vi har träffats förut. -Jag minns det. Självklart.
Trevligt att träffas igen.
-Ska vi ta en bild? -Ja.
Ni kanske kan rada upp er.
Okej.
Får jag låna dig ett ögonblick? Ursäkta. Det är brådskande.
Ja…
Jag ber om ursäkt.
-Gick han bara? -Du måste lyssna på mig.
Ja. Därför har jag ringt dig 83 gånger.
Hon sa att Poseidon är skarpt och finns utanför vår kust.
Ja!
Han tror att hon ljuger.
Va?
Ljuger?
-Skulle hon flyga hit för att ljuga? -Om en undervattens-Tjernobyl?
-Han spelar. Han vet att jag inte ljuger. -Jag är inte så säker på det.
Vi har ju erkänt att vi ljög om hangarfartyget.
-Vårt ord är inte… -Värt ett skit.
Vänder han sig till Kina?
Jag vet inte.
Poseidon kan sänka Taiwan. Förstår han det?
Om han inte tror oss måste vi övertyga honom.
Kalla in stationschefen. Trowbridge kanske tror på nån annan.
Ja. Vem som helst, egentligen.
-Eidra? Det borde vara en man. -Vem då? Du?
Premiärministern har svårt med ljusa stämmor.
Jag säger bara som det är.
-Ursäktar ni mig en stund? -Ja.
Ta in stationschefen. Säg åt henne att tänka på röstläget.
-Det är väl inget spel? -Jag tror inte det.
-Kan du säga att du tror på det? -Ja, men jag kan knappast säga varför.
-Jo, men… -Med min källa?
Det är inte vad vi vill, men…
Ska jag säga att jag gick till amerikanerna
för att jag inte litade på honom? Då blir jag åtalad som Kreml-agent.
-Överdriv inte. -Min källa avrättas.
-Liksom hela hans familj. -Kan vi få ut dem?
Kan ni ta dem till ett land utan fönster som de kan trilla ut genom?
Du har rätt. Förlåt. Det var en dum idé.
Vill du att jag gör det?
Jag vill inget av det här, men det måste vara ett av alternativen.
Trowbridge tror inte att vapnet existerar. Du kan intyga det.
Var det Hals idé?
Nej.
Ett smart sätt att bli av med mig.
-Nej. Han är inget monster. -Han skulle kunna göra det.
Offra sin karriär i en hotande kris.
Kan vi lämna det privata därhän? Det är ett strategiskt drag.
-Som han skulle göra utan att blinka. -Ja, det skulle han.
Din delegation vill ställa in kvällens middag.
Min ser helst att ni sväljer obehaget med att äta med människor ni inte respekterar,
så att vi slipper meddela pressen om det episka misslyckandet.
-Gult? -Jag vill inte prata om det.
Jag visste inte om draperingen.
Vi borde ha åkt härifrån.
-God kväll. -Det är hon, flickvännen.
-Hej! -Hej.
-Låt mig presentera Thema Aseidu. -Ett nöje.
Dennison. Thema Aseidu-Dennison.
-Va? -Vi…
Gifte oss.
-Gratulerar. Får jag ge dig en kram? -Tack.
Grattis! Du har inget sagt.
-Jag säger det nu. -Grattis, mrs Dennison.
-Aseidu-Dennison. -Ja, så sa vi nog.
-Ja. -Jag skrev på nåt.
-Det gick förstås väldigt fort. -Hon är rolig.
-Arrangerat äktenskap. -Jaså?
-Nej. -Nej.
Dagen var tydligen helt misslyckad.
-Vi kommer bli vänner. -Jag älskar henne.
Jag med.
Här kommer de.
God kväll på er.
Jisses, vilka snyggingar.
Fru president, mina damer och herrar,
premiärministern och mrs Trowbridge bjuder in till matsalen.
Jaha. Inte ska vi väl låta dem vänta?
Varför gick han?
Trowbridge?
Vi sa att tekniken ombord på ubåten skulle bli extremt farlig i Kinas händer.
Han tror att vi hittar på.
Du får det att låta korkat.
Skulle du tro på oss?
Kort efter att Rayburn sa åt ditt land att angripa sig självt?
Ja.
Visste du om det?
Så småningom.
Hur kunde du jobba för honom?
Det var svårt.
Men du stannade. När fick du veta?
-Visste du innan skeppet bombades? -Nej.
Men innan han dog.
När du pratade med min mamma…
När jag låg på sjukhus och du ringde min mamma…
Roylins folk låg bakom bilbomben.
Men visste du då att det var vår presidents fel?
Ja.
Skulle du ha sagt nåt?
Om du visste nåt om en mardrömslik katastrof?
Skulle du ha sagt:
"Det här är hemligstämplat, men jag berättar ändå, för vi är vänner"?
Nej.
-Vad hade jag för val? -Jag vet inte.
Vet du vad? Ja.
Det gjorde du förr. Inte för att vi var vänner,
utan för att jag var den du litade på.
Ja. Och sen stack du.
Wow.
Vad hände med:
"Du försvinner inte, Stewie. Du ska bara strida på en annan front."
Det var inte sant.
Läskigt ställe.
-Ska jag gå ut? -Ja.
Vet inte. Jag undrar också.
Han tar det hårt. Han har vigt sitt liv åt Bill Rayburn.
Nej, snarare åt det amerikanska folket.
-Visade du dem runt? -Ralph gjorde det.
Camellia House var storartat.
-Jaså? -Häpnadsväckande.
Och du? Slogs du inte med häpnad?
Jag missade rundvisningen.
-Hon är visst inte en maka. -Inte det?
-Jo, men samtidigt… -Inte.
En maka och en icke-maka.
Heisenbergs fru.
-Schrödingers. -Onödigt.
-Ursäkta? -Katten?
-Ja. -Ja.
Ursäkta, var kommer katten in?
Heisenbergs osäkerhetsprincip. Katten lever och är död samtidigt.
Heisenberg har en osäkerhetsprincip.
Och vi är osäkra på om Schrödingers katt lever eller är död,
men vi vet att katten är Schrödingers.
Så om det är referensen, så är hon Schrödingers fru.
-Du är ambassadör och maka. -Jag förstod det.
Säkert? Ska vi ta det från början?
-Var du fysiker? -"Var"?
-Han är biolog. -Handlar frågan om yrken eller om tempus?
-Den handlar nog om osäkerhet. -Åter till katten.
Mrs Trowbridge vet säkert att jag har tagit ledigt ett tag,
så min karriär är levande och död samtidigt.
Som Nordatlantiska alliansen.
-Det var synd att jag missade visningen. -Det kan nog hinnas med, som det ser ut.
Vi fick en bra början. Det kommer mer.
Ja, 250 år. Vi får hoppas att det här inte är det bittra slutet.
Alla gör säkert sitt bästa. Det borde vi också göra.
-Det gör jag. Det här är mitt bästa. -Eller hur?
Hon tror inte att jag gör mitt bästa. Så här ser det ut när jag gör mitt bästa.
-Exakt. -Det kunde vara värre.
Jag vet det.
-Skönt att ni gifte er, va? -Vi räknar med att stöta på svårigheter.
-Hur länge sen var det? -Fyra veckor.
Ceremonin var privat. Liten.
Vi har båda varit gifta förut och ville undvika rampljuset.
-Jaså? -Ni kan fortfarande ha en fest.
-Vi hade en flera månader senare. -De ville inte göra nåt stort.
-Det sa du också. Sen hade du jättekul. -Det var en härlig fest.
-Tillhör huset släkten? -Nej.
Det är premiärministerns, för representation.
Amerikanerna skulle nog inte köpa ett sånt här hus åt oss.
Ni har ju ert hus vid havet.
Ursäkta. Jag måste gå ut en stund.
-Det här var ett sjukhus förut. -Jaså?
Jag gör det.
-Jag berättar vad ryssarna sa om Poseidon. -Callum… Du måste inte göra det.
-Jo. Det vet vi båda två. Jag var bara… -Nej, det var du inte.
Jag behövde bara tänka igenom det.
Vi kommer att göra allt i vår makt för att skydda din källa. Och dig.
Jag vet det.
Det belastade inte skattebetalarna. Det var en gåva.
-Från kungen? -Nej, från en privatperson.
-Inte en aristokrat? -Vem var hon?
-Det var en kvinna. Minns du? -Ja.
Callum säger att han var källan.
Hon var amerikan.
-Jaså? Det visste jag inte. -Dotter till en bankman i New York.
-Det är bra. Det är det vi behöver. -Nej.
-Det är det inte. -Vi tar det sen.
-Absolut inte. Förstår du? -Ja.
Amerikaner rör vid varann hela tiden. Nyckeln till ett lyckligt äktenskap.
-Ursäkta. Vi är oartiga. -Frånvaron är nyckeln.
-De bor i olika världsdelar. -Ja.
Du kan bli ambassadör i Moldavien.
-Jag skulle sakna dig. -Var det en gliring?
-Moldavien är en komplicerad plats. -Inte, då.
-Brasilien. -Ambitiöst.
Tror du inte att jag fixar det?
-Vita huset avböjer att kommentera. -Tack.
Wow.
Jag borde sända dig utomlands. Vad sägs om Nepal?
-För kylan och avståndet? -Det slog mig inte ens.
Gränserna är utsuddade. Alla hatar alla.
Callum är en direktkanal både till Storbritannien,
som vi lyckats göra till en fiende, och Ryssland.
-Vill du ge upp honom? -Det är en kompromiss.
Varken han eller jag gillar det, men vi har inget annat val.
Du gillar det visst.
När han tog upp det
blev du så rörd av hans ädla uppoffring att du föll ner på knä
inför hans ståtliga, dödsdömda kuk.
-Vet du vad? -Vad?
-Vad är det? -Förlåt.
"Dödsdömda kuk" är bara… Det var roligt.
Nej. Varför kan du inte vara lycklig?
Du är lycklig med honom.
Jag gör allt för att inte förstöra det.
Din likgiltighet inför det är så jävla nedslående.
Jag är tacksam.
-Nej. -Jo. Jag vet att du anstränger dig.
Var lycklig, då.
Idén var inte hans, så det förekom ingen martyravsugning.
-Vad det din idé? -Ja.
-Du kastar honom åt vargarna. -Kom på nåt annat, då.
-För det är ju så enkelt. -Jag vet.
-Därför kom jag på det här. -Kom på nåt annat.
Skicka dit en amerikansk ubåt för att ta bilder.
Det finns en utanför Tysklands kust.
Om ni ger ordern kan den vara där på tre timmar.
Och ta bilder?
En ubåt bestyckad med ett vapen som Poseidon kräver ett modifierat skrov.
Den ser annorlunda ut.
Den ligger två mil utanför kusten.
Ett militärfartyg kan inte inkräkta på brittiskt vatten utan tillstånd.
Och nåt tillstånd lär vi inte få.
Vi säger inget förrän efteråt.
Då kan vi visa dem bilderna och då riktas oron mot domedagsvapnet.
Eller så fortsätter Nicol bete sig som en ekorre med en tagg i röven
och ser det som en krigshandling.
Jag vill inte bli den första presidenten sen Madison att gå i krig mot rödrockarna.
Jag tror att det går att göra det här till nåt du gillar.
Flyr du?
Nej, jag ville inte störa dig.
Ingen fara.
-Är allt bra? -Ja.
Jag går omkring lite.
Jag tror att…vi har hittat ett sätt att komma på rätt köl igen.
-Jaså? -Hal försöker övertala presidenten.
Ibland är en av oss bättre än båda.
Vi kan bli mycket.
Jag snarkar.
Thema. Hon kan inte somna när det låter så i rummet.
-Oj. Vad jobbigt. -Inte direkt.
Jag ger henne ett försprång och lägger mig när hon har slocknat.
Det är inget besvär.
Hon vänjer sig säkert.
Ni är ju… Du vet.
-Ni är fortfarande… -Nya för varann?
Nej, men…
Det gick…
-Snabbt. -Det märkte jag inte.
Hon är toppen.
Jag är…
Jag är glad för din skull.
Så glad behöver du inte vara.
Du och Hal verkar ha ett effektivt partnerskap.
Varje liten flickas dröm.
Du har känts…
…lättare till sinnet på sistone.
-Eller så har jag tolkat det fel. -Säger du det?
För Nicol är ni sinnebilden av äktenskaplig lycka.
Det är rena vanföreställningar.
Jag vet inte det. Det var delvis därför Thema och jag…
-Herregud. -Nej, på ett bra sätt, menar jag.
Jag kastade mig över dig
och då insåg du att du måste söka skydd hos en bra kvinna?
Jag menar det.
Jag blev tagen av din kamp med ditt äktenskap.
Dina uppriktiga tvivel och din förmåga att släppa fram andra känslor…
…och välja det på nytt.
Du gör jobbet.
Thema och jag var ihop innan jag träffade min fru.
Och det var ofullkomligt.
Sen träffade du din fru, som inte var ofullkomlig.
Min fru tog livet av sig.
Fullkomlighet är en illusion.
-Samtalet brukar dö när jag nämner det. -Nej.
Jag är hemskt ledsen.
Jag går och lägger mig.
Ha tålamod med dig själv.
Och med Hal.
Hon sa ja.
Du ska vänta på att jag ber dig komma in efter att du har knackat.
Funderar du på att sluta?
-Nej. -Billie säger att du lämnar saker.
Skit i henne.
Jag vet inte.
Jag vet inte vad jag ska tycka om att jobba för dem.
Fyrtio brittiska soldater dog, och det var Rayburns idé.
Jag vet inte om jag vill stå bakom det.
Vi säljer en historia jag inte vet om jag köper.
"Vi sprider fred och demokrati." Vilket skitsnack.
Och om du gör nåt… Vad skulle förklaringen vara?
Det jag sa.
Att du avgår i protest?
Kanske.
Det vore knappast galet. Billie sa åt mig att skaffa en advokat.
Fundera på vad som händer om du gör det.
Du skaffar en advokat. Du blir ett enormt pr-bekymmer för styret.
De har redan en advokat. De har faktiskt 1 800.
De dränker din i handlingar. Räkningarna växer som cancertumörer.
Du försöker hitta ett nytt jobb, men möjligheterna går upp i rök.
Sen måste du plötsligt be vänner att låna dig pengar.
Men ingen vill kopplas ihop med dig, än mindre låna dig pengar.
-Är du rädd att få frågan? -Hur ska du få en sjukförsäkring?
Jag behöver ingen. Jag tar livet av mig.
-Säg inte så. Sånt händer. -Nej.
Vill du ha en lista med namn?
-Om du vill att jag stannar, säg det bara. -Det var inte min poäng.
Vill du att jag stannar?
Ja.
"Jag vill att du stannar."
Jag vill inte att du kastar bort din karriär.
"Jag vill att du stannar."
När landet sitter i skiten kan de goda inte gå sin väg.
-Det är inte läge. -"Jag vill att du stannar."
Jag vill att du stannar.
Vad hände?
-Inget? -Inget.
Du är röd i ansiktet.
Vi satt vid brasan i delegationsrummet, för det var iskallt.
-Vilka vi? -Allvarligt talat…
Billie?
Tror du att Carolyn Rayburn grillade sin man
om hans interaktioner med vicepresidenten?
Ja.
Du är så enkelspårig.
Varför måste han prata med dig mitt i natten framför en varm brasa?
Jag skulle gärna ha en het affär.
Men vi arbetade. Det kommer att hända fler gånger.
Jag har tur som har en vicepresident jag kan räkna med.
Det kunde ingen tro, allra minst jag.
När vi kurar i dunkla hörn, försöker vi bara hålla ihop världen i ett stycke.
Är det så svårt att föreställa sig?
Nej.
Varför är du så här, då?
Enligt Lydia Trowbridge
är det för att jag är en alltmer obetydlig hemmamake
som är gift med en supernova.
Lydia Trowbridge är en fitta.
Du behöver inte berätta. Vi löser det ändå.
Hur då?
På ett annat sätt. Det är svårsmält, men Hal övertalade presidenten.
Herrejävlar, vilken lättnad.
Förlåt att jag bad dig kasta bort din karriär.
Nej, jag förstår. Men det är skönt att slippa.
Verkligen.
Förlåt, men… Jag önskar att jag kunde.
Jag måste hjälpa dem att reda ut hur vi ska göra det.
-Jobbar delegationen än? -Ja.
-Är det… -Ja.
-Hur kunde ni… -Vi har också undervattensdrönare.
De har kameror, men inga stridsspetsar.
Vi lät en drönare gå ner och ta bilder.
Ni kan ha bilderna som bevis och kritisera mig inför FN.
Syftet var gott,
men jag använde en militär övervakningsenhet på ert vatten.
Ni kan kalla det en krigshandling.
Jag tar den risken med hopp om att ni ser det
som ett mått på min uppriktighet och beklagan.
Tilliten mellan våra nationer har brustit.
Det är vårt fel. Inte ert.
Vi vill skyndsamt skicka ner våra mannar för att ta hand om det.
Nej.
Tack för erbjudandet. Storsint. Men nej.
"Nej" kan man bara dra till med en gång.
Det här är er tredje.
Förr eller senare accepterar man USA:s generositet
eller så får man klara sig utan den. Lycka till.
-Om det verkligen är Poseidon… -"Om"?
Skulle ett medgivande om fler amerikanska svek få er att verka pålitlig?
Om jag låter er gå ner kanske ni tar vapnet själv!
Ni ger Poseidon till Kina och blir en vasallstat till dem.
Låt underrättelsetjänsten titta på bilderna. De ser om de är äkta.
Om det är äkta lär ryssarna leta efter ubåten.
Runit Dome.
…misslyckas med bärgningen blir havet förgiftat.
-Gör det. -Nej, du. Han litar inte på mig.
Snälla ni. Överdramatisera inte nu.
Jag överlämnar inte ett domedagsvapen till en supermakt
som inbillar sig att den är en demokrati.
Inbillar sig?
Begrav allt i betong på havets botten.
Som Runit Dome på Marshallöarna. Ubåten, vapnet, alltihop.
Ni har rätt. Vi är inte pålitliga.
Låt henne hållas.
Ingen kan ha den makten och låtsas vara en demokrati.
Det för tanken till folkmord.
Ingen borde ha vapnet. Varken Ryssland, Kina, ni eller vi.
Begrav det. Låt det ruttna i havet.
Försvarsdepartement vill ligga steget före.
Det skrämmer alla. Vi borde säga att Ganon tar täten.
-Du nämner Ganon hela tiden. -Ja, för att betona det.
Hej. Ursäkta.
Vad står på?
Billie. Jag måste prata med Billie.
Jag tänkte bara…
Finns det plats på Air Force Two
om jag vill följa med till Washington?
Självklart.
Jag vill se till att vi är överens
innan jag diskuterar tidslinjer med britterna.
Det låter bra. Jag lägger till dig på passagerarlistan.
Handlar det om 24 timmar?
Hör ni.
Jag…
Jag är…hemskt ledsen.
Du måste förlåta mig.
-Nej. -Du måste ta mig tillbaka. Jag…
Jag är hemskt ledsen.
Förlåt.
Jag finns här.
Vi finns här.
Vi ska ta bilder, men det har blivit en del dröjsmål.
Penn talar i telefon, så nu gör Trowbridge också det.
-Nån har berättat. -Fyra personer.
Jag ska skynda på dem.
-Rakning och klippning… -Så schyst.
-Jag gillar en tjej med… -Liten byst.
Alla pratar i telefon.
-Kan vi prata lite? -Visst.
Jag väntar där ute.
Vad bra att du kom. Jag måste åka till Washington ett tag.
-Så att alla är med på noterna. -Ryssarna har hittat ubåten.
-Va? -De har tagit det jävla vapnet.
Poseidon är inte kvar.
Är du säker?
Strålningsnivån runt ubåten har sjunkit med 62 %.
Två saker håller siffrorna uppe: en atomubåt och en kärnvapenmissil.
Om värdet sjunker med 62 % betyder det att…
Det ena är borta.
Jag kanske har fel. Sensorerna kan visa fel.
Jag hoppas det. Jag säger inget till Nicol förrän vi vet säkert.
-I Washington kanske du kan… -Självklart.
Den militära säkerhetstjänsten, antar jag. Även om jag inte är dess största fan.
Ja?
-Det här behövs inte -Jo. Du kommer att uppskatta det.
Ambassadören, du är i det lyckliga parets bild.
-Ursäkta. -Ingen fara.
Ni blinkade igen. Vi tar en till.
-Hur tog han det? -Ryssland har hittat ubåten.
-Va? -De har vapnet.
-Är det nu vi ska skynda oss och vänta? -Var är presidenten?
Ja, jisses. Jag vet inte.
-Aha! Framsteg. -Hej. Hur mår alla?
Ma'am.
-Det blev bra, va? Med de två. -Ja.
Jag visste inte hur det skulle gå.
-Hon trodde att hon skulle avsky honom. -Bortkastad oro.
Stör det dig inte?
Vad?
Deras extremt produktiva arbetsrelation.
Nej.
Är du orolig?
-Nej. -Okej.
-Jag frågade henne om det. -Jaså?
Hon sa att det inte var nåt intimt,
utan att de bara tyst konspirerar om världsherraväldet.
-Då ska vi se. -Ursäkta att ni fick vänta.
-Det var nog mitt fel. -Inte alls.
Kan vi stänga dörren bakom premiärministern?
Vänd er mot kameran.
Underbart.
Tog ni det?
-Va? -Poseidon är inte kvar på ubåten.
Tog ryssarna det? Eller var det ni?
Varför sa Grace att hon skickade en drönare?
Hon skickade en Ohio-ubåt som är stor nog att ta ombord Poseidon.
Sluta.
Du gjorde upp hemliga planer med nån igår.
-Var det med henne eller med mig? -Vi tar det sen.
-Du ska vara involverad. -Det är jag redan.
Du utnyttjade mig för att sälja in en lögn.
När britterna får veta ser de det som en krigshandling.
Och ryssarna lär skylla det på britterna.
Om de tror att britterna har tagit deras vapen
attackerar de Storbritannien.
Vicepresidenten?
Kate. Håll tyst om det här.
Sir?
-Är allt bra? -Inte helt.
Vad ska det betyda?
Hon vet.
Vänd er mot kameran.
Alla tillsammans.
Några leenden, kanske. Allt är förlåtet.
Inget att oroa sig för. Eller hur?
Utmärkt.
Undertexter: Love Waurio