DETTA HAR HÄNT...
- Du kommer att bli dödad. - Kanske till och med nu.
Han rör upp känslor med en historia om planer att mörda Roman Lenkov.
Hon skyddar Nicol. Jag överlämnar henne till polisen.
Nej. Om det finns minsta risk att nån tänker döda dig, så måste du sluta.
- Jag skulle starta en utredning idag. - Gör det imorgon.
Jag tar henne till ett gömställe och ser vad hon kan berätta.
Lenkov lejdes av regeringsmedlemmar, bland annat Grove.
Vi misstänker även Trowbridge.
Grove fick kalla fötter, så de dödade honom och Ronnie, och nästan dig.
Allt orsakades av att jag ringde Roylin.
Kan vi få talas vid enskilt?
Hon utsätter personalen för fara!
Sånt här hände inte med paret Vayle.
Ronnie hade varit i livet då.
Två, två, tre.
God morgon.
För tre veckor sen sprängdes HMS Courageous.
Fyrtioen britter förlorade livet.
Ett andra angrepp skedde i huvudstaden.
Efter noggranna efterforskningar har underrättelsetjänsten
och polisen identifierat vem som låg bakom angreppen.
Roman Lenkov.
Rysk legosoldatsledare.
I Kremls skugga.
Igår kväll vidtog våra specialstyrkor alla nödvändiga åtgärder
för att gripa Roman Lenkov och föra honom till Storbritannien.
Det bröt ut en eldstrid.
Nu står jag här för att berätta för världen
att Roman Lenkov har dödats.
Ett ofattbart budskap från Downing Street.
Premiärministern har lagt skulden för angreppen mot Storbritannien
på den ryska legosoldatsledaren Roman Lenkov. Medan...
- Roylin. - Ja.
Vad?
- Det kvittar. - Det känns inte så.
- Vi visste att det skulle hända. - Ma'am...
- Vi visste att det var möjligt. - Tja...
Vi visste att han skulle råka dö.
- Var det ett lönnmord? - Jag vill helst inte...
Det är ert ansvar att hålla mig informerad.
Vi visste. Dennison skulle utreda det. Vi sa åt honom att vänta.
Roylin bad oss om hjälp med det.
- Hon utnyttjade oss. - Som marionettdockor.
- Som agenter för en främmande makt. - Allvarligt?
Låt polisen ta henne.
- Okej. - Har du henne än?
- Det är en fråga för CIA. - Överlämna henne.
- Han har rätt. - Nej, faktiskt inte.
Premiärministern dödade vårt vittne. Överlämna henne.
Sänk volymen, tack!
Premiärministern är en massmördare som beställer lönnmord.
Precis. Så jag vill prata lite med hans fixare eller vad hon nu är.
Jag tänker inte överlämna henne till en myndighet som kan ha medverkat.
- Vi medverkade också. - Jag vet.
Roylin kände till britternas inblandning i ett angrepp mot deras eget fartyg
och en bomb som dödade en amerikansk tjänsteman.
- Det är vår plikt att anmäla henne. - Nej.
Vi har alla diplomatisk immunitet.
Jag menar inte juridiskt. Folket har rätt att veta.
Jag ska informera CIA-chefen.
Om det ska föras uppåt i kedjan så säger hon det.
Men hon ser nog hellre att vi tar reda på mer först.
- Kan vi göra nåt åt det där? - Ursäkta. Det är för högt!
Tack.
Dennison vill träffa dig.
Fan.
- Han skickar hem mig. - Nej.
- Jag stoppade honom. - Jag med.
Det är jag som blir hemskickad.
Tack ska ni ha.
Jag kommer strax.
Sist ut?
- Vad? - Inget.
Du lyssnar på den som är sist ut.
Folk i allmänhet gör det, inte bara du.
Allvarligt?
Blir han ett problem?
Nej.
Jag är ledsen. Det här är mitt fel.
Det är bådas fel.
Hallå!
Stuart.
Stå kvar, så kommer vi till dig. Han är skadad.
- Hej. - Brad Chapman, Stuart Hayford.
- Viceambassadör. - Angenämt.
- Tack för din insats. - Tack.
- Brad hjälper oss med festen. - Tack för din egen insats, då.
- Ursäkta. - Självklart.
- Katie! - Hon sitter i möte.
- Knack, knack. Såg ni Trowbridges tal? - Ja.
- Vad fan? - Onekligen.
Kom och träffa Brad.
Ring mig.
- Vem är Brad? - Brad Chapman. Givare.
Han står för festen.
- Hejsan! - Ambassadören.
Borde jag buga eller vad?
- Vi kan börja så här. - Följer du med på en rundtur?
Tyvärr. Jag ska till utrikesdepartementet.
Ta med Brad. Det är en ståtlig byggnad.
Tidpunkten är illa vald. De har skärpt säkerheten.
- För att de dödade ryssen? - Av misstag.
- Jaså? - Ja.
- Tror ni att ryssarna hämnas? - Bra fråga.
Tyvärr måste hon iväg.
Vill du ha en bild med Kate vid sigillet där ute?
- Går det bra? - Javisst.
Toppen.
Brad ska köpa en bit av Wales.
- Ingen stor bit. - Ingen liten heller.
- Var är Alysse? - Hos Stacy.
- Ambassadören måste åka om tre minuter. - Okej.
God morgon.
Var är min mobil?
- Jag vet inte. - Klart att du gör. Han har tagit den.
- Har du tagit den? - Nej.
Måste vi hålla på så här?
Här finns varken tv eller telefon, och jag får inte använda hans dator.
Lenkov är död.
Vi tittade på dina sms.
Du kom till vår ambassad
och övertygade utrikesministern att avvakta med sin utredning.
Eller snarare så gjorde jag det.
Och ambassadören. Vi gjorde det åt dig.
Sen skickade du några sms som var helt obegripliga,
men som troligtvis utgjorde en krypterad order.
Ni har varit oerhört gästvänliga, men jag vill gå nu.
Det tror jag inte. Folk blir lönnmördade där ute.
- Hindrar du mig? - Jag skyddar dig.
Nej, tack.
Sa du åt nån att döda Lenkov?
Absolut inte.
Ambassadören. De är strax klara.
- Hur mår han? Utrikesministern. - Det har varit en intensiv morgon.
- Att tampas med Ryssland är... - Ja.
Tack för inbjudan till självständighetsfirandet.
Självklart. Kommer du?
Det vill jag inte missa. Förra året var korvbröden blå.
- All mat var röd, vit och blå. - Jaha.
- Jag tror att vi ska... - Ursäkta att jag stör.
Ingen fara. Vi blev precis klara.
- Jag finns här när du är redo. - Tack, Jonathan.
- Jag ber om ursäkt. - Det behövs inte.
Roylin lurade oss och jag sa åt dig att vänta.
Jag hade förberett en hård reprimand.
Men den behövs inte.
Nicol är körd.
Är det sant?
Alla de vill väcka en misstroendeförklaring.
Vi måste vara minst 54. Det är vi före lunch.
Om premiärministern inte avgår, tvingar vi bort honom.
Herregud.
Han beordrade en avrättning. Ingen tror Lenkovs död var en olycka.
Jävlar. Ska du...
- Ska du bli premiärminister? - Nej.
Eller vem vet? Kanske.
- Det ska du. - Nej.
Det har lyfts, men det betyder ingenting.
- Vem lyfte det? - De.
Allihop?
- Gratulerar. - Nu ska vi inte ta ut nåt i förskott.
Vad behöver du? Hur kan vi hjälpa till?
Er stora fest är imorgon, va?
Fjärde juli? Ja.
Om Nicol inte avgår självmant vill vi visa honom att det är dags.
På festen?
Vi drar oss undan i trädgården.
Han är inte på hemmaplan, så han ställer nog inte till med bråk.
Okej. Använd växthuset bakom tennisplanen, så får ni prata ostört.
Tack.
Du får visst en egen självständighetsdag.
Det verkar så.
Ska ni avslöja alltihop?
- Att han mördade 41 sjömän? - Ja. Och bilbomben.
Vi börjar med lönnmordet, så ger sig resten.
Du har rätt. Tålamod.
Du ler. Du borde...
- Jag ska tona ner det. - Bra.
Du gör det också.
Jaså?
Det var illa.
De flesta går direkt till trädgården.
Dignitärer eskorteras till viprummet.
Vi hoppas behålla ambassadören där så att alla får hälsa.
- Om hon går ut är det kört. - Så är det.
- Var är Alysse? - Hon går igenom gästlistan med Stacy.
- Hur många blir vi? - Runt 2 600.
- Får jag låna dig lite? - Visst.
- Ditt kontor? - Ditt.
2 608 i nuläget.
- Ska vi behålla honom? - Stacy tycker det.
- Vad tycker du? - Jag vet inte.
- Gillar Alysse honom? - Hon jobbar mest från Stacys kontor nu.
Inför festen?
För att hon inte orkar sitta här och se Ronnies skrivbord.
Det är kört för Trowbridge.
Partiet vänder sig mot honom. Lönnmord accepteras inte här.
- Åker han ut? - Imorgon.
Får jag...
Ja, absolut.
- Halleluja, för fan! - Ja.
Herregud. Då kommer allt fram.
Ja, så småningom. Nu handlar det bara om Lenkov.
Lenkov är en mördare.
Att döda honom gör en inte till en paria.
Vi pratar om 40 döda soldater och en död tjänsteman.
Det kommer. Ett steg i taget.
Dennison kanske framför det på vår fest imorgon.
På Winfield?
Ute i växthuset eller nåt.
- Berättade han det? - Han frågade. Han är så jävla artig.
Svaret borde vara nej.
- Vi ska inte lägga oss i lokalpolitik. - Nej.
- Det är en statskupp. - De ska inte klubba ner honom.
Det är en formell, fridfull maktöverlämning.
Sånt gör man i en myndighetsbyggnad.
Jag ber jämt Dennison om nåt.
Han gör aldrig det, så vi säger ja när vi kan.
Det håller inte.
Jag bad honom avvakta med att utreda rykten om ett lönnmord.
Sen blev Lenkov lönnmördad.
Jag är skyldig honom det.
Förvarna Billie.
Presidenten ska inte bli tagen på sängen.
Jag skulle vilja berätta om vår gäst. Om nu ingen ska bli tagen på sängen.
Meg Roylin är inte vår gäst. Hon är inte kvar här. CIA sköter det.
Okej.
Eidra pratade med chefen. Det är hennes sak nu.
Jag vet inte. Min ställföreträdande är död, så det känns som min sak.
Ma'am.
Ambassadören.
- Började utan dig. - Är det middagen?
- En baktävling. - För festen.
- Jag anade det. - Alla är äppelpajer.
Med små skillnader. Frances bad mig om en åsikt.
Men ni har den avgörande rösten. Om ni hinner?
Jag lutar åt nummer fem.
- Har du en åsikt? - Nej.
- Säkert? - Det flätade skalet är ikoniskt.
- Nummer tre. - Ja.
- Perfekt. - Vem vinner?
- Braeburns från Idaho. - Underbart.
De flygs hit ikväll och gräddas imorgon.
Jaha. Kan vi inte köpa dem här?
Hela poängen är att hedra... Idaho.
Men vår sponsor bad mig ha hållbarheten i fokus.
Ja. Koldioxidavtrycket får Brad att gå i taket.
Det kanske Idaho också gör
om vi meddelar att de vann, men att deras frukt inte behövs.
- Vi kanske ska överlåta det åt kommittén. - Tycker du?
Lämna pajerna.
- Har vi en flaska champagne på kylning? - Alltid.
- Går det bra? - Firar ni nåt särskilt?
Årsdagen av vår första dejt.
Vad fint.
Kom.
- När var vår första dejt? - Ingen aning.
Trowbridge är körd.
Lägg av.
- I USA hade han varit en hjälte. - Ja.
Två länder som splittras av ett gemensamt språk.
Ser man på.
Jag har en hel lista med kärnfulla talesätt att slänga mig med.
- Jaså? - Ja.
Vad är det?
Ronnie gjorde den.
Jävlar.
Dennison blir nog premiärminister.
- Oj. Det är värt att skåla för. - Eller hur?
Han är nog den bästa människan,
den genuint mest anständiga mannen jag känt inom politiken.
Tänk att den goda inte kommer sist ändå.
Ja.
Har du ringt inrikesministern?
- Nej. - Det borde du göra.
Berätta om din produktiva arbetsrelation med Dennison.
Var behjälplig.
- Absolut inte. - Varför?
Ja, jisses...
Var ska jag börja?
För att vi inte lägger oss i inrikespolitiken?
För att vår historia med regimskiften är ganska ojämn?
- Vi är inte i Kabul. - Exakt.
Jag behöver inte lägga mig i för att komma in i värmen.
Dennison har koll på läget.
Tack och lov.
Den "enda goda mannen".
- Allvarligt? - Vadå?
Inget.
- Du borde ha tagit med dig Brad. - Är du helt från vettet?
Vet du hur mycket pengar han pungar ut med för det här kalaset?
- Jag vill inte veta. - 300 000 dollar.
- För fjärde juli? - Det kostar det.
Vad serverar vi?
- Hummermackor. - Varför det?
Brad är från Maine. Han blir din första stora bidragsgivare.
Så gör mig en tjänst och ät hummern.
Vilken kampanj?
- Ge dig nu. - Vicepresident?
- "Vicepresident"? - Jag kandiderar inte.
Alla är överens om att jag inte ska kampanja.
Du kan smyga in nu...
Säljer vi oss själva för att jag ska bli omvald fast ingen vill ha mig?
Det tar åratal att bygga upp en kampanjfond.
Vi borde inte ha en fest för 300 000 dollar. Det är obscent.
Ja. Om du var gift med en bra man skulle han servera popcorn och be alla att dra.
Jag vill inte se en enda bild
på en karriärambassadör som serverar hummermackor.
Folk tror att det är skattepengar.
- Brad betalade. - Bra.
Märk alla med en flagga och texten: "Brad betalade."
Det kommer stå "SunFide betalade" på allt.
Lägg av.
Kommittén kom till mig, för de kan knappast be dig hitta en bolagssponsor.
De säger inget om genomgången imorgon för de vet inte om du dyker upp.
Vill ni ha den äran?
Varsågod.
- Ambassadören. - Tack.
Tack.
"En klocka är ingen klocka förrän man ringer i den.
En sång är ingen sång förrän man sjunger den.
Kärleken i ens hjärta längtar alltid bort,
för kärlek är inte kärlek förrän den ges bort."
Tack.
FJÄRDE JULI
- Det där går ju riktigt bra. - Jag gör framsteg.
Man ska trycka ifrån med armarna. Annars sabbar man armhålorna.
Jag hörde det.
- Klarar du dig på festen? - De sjunker inte ner i gräset.
- De har en bred fot. - Jag tänkte mer på avslutningen.
Jag ska ta emot 2 800 gäster under fyra timmar.
Jag har inte tid att oroa mig för kryckorna.
Fyrverkerierna låter som explosioner. Du kanske borde ha en plan.
- Har du pratat med livvakten? - Ja.
- Kommer premiärministern? - De skulle följa schemat.
- Han har flera framträdanden. - Blir han utbuad?
Jag frågade, men han får mindre kritik än jag trodde.
Det knorras i parlamentet, men allmänheten tiger.
- Folk tror väl inte att det var en olycka? - Jag vet inte. Det är skumt.
Jag frågade om de behövde öka antalet vakter, men det var lugnt.
Nån vill ta honom åt sidan på festen.
- Okej. - I växthuset.
- Jag sätter ett team där. - Nej, inget stort. Jag ville bara berätta.
Om det ska vara tomt måste vi ha ett team där.
Varför det?
- Folk går dit för att ha sex. - På festen?
Tre tusen berusade människor. Vad trodde du skulle hända?
Vad ska jag säga om samtalet?
Säg åt dem att se sig om.
Om det är några som knullar under tomatplantorna, får de gå vidare.
- Eller så sätter jag ett team där. - Okej.
Hur mår vår gäst?
Bra.
Och?
- Kom igen. - Du ska kunna förneka allt.
- Varför det? - Om jag svarar kan du inte det.
Vad sa hon om lönnmordet?
Hon sa: "Det var mitt fel. Dumma mig."
Eidra.
Hon sa att hon ville gå därifrån.
På riktigt?
Ja.
Gjorde hon det?
Nej.
Varför inte?
Du kan inte hålla kvar henne mot hennes vilja.
Absolut inte.
Eidra.
Nej...
- Eidra! - Hej.
Behöver du henne?
Nej.
Har du tittat igenom talet?
Inte än.
- Har du en kopia? - Ja.
För säkerhets skull.
Tack.
Jag talade med Billie.
Det gläder henne att Trowbridge är på väg bort.
- Ja. Det har låtit vänta på sig. - Hon gillade inte att det skulle ske här.
Hur kom ni in på det?
Jag tog upp det. Det hade varit oansvarigt att låta bli.
"Gillade det inte." Vad betyder det?
Att du ska be utrikesministern ta det nån annanstans.
- Förbjuder Vita huset det? - Vita huset vill slippa det.
Kolla om hon säger nej eller om hon bara misstycker.
Ma'am...
Hon är onåbar. Jag pratade med henne för en timme sen.
Jag kan ringa själv.
Det är ju viktigt.
Ja.
Jag vill ha ett besked.
Jag ringer henne igen.
Stuart Hayford.
- Hur lång tid har jag? - Tre minuter.
- Är allt bra? - Du kan inte fråga det varje gång.
Vad står på?
Ambassadören undrar om du förbjuder henne
att vara värd för en statskupp eller om du bara misstycker.
Vad är problemet?
Hon säger att Dennison aldrig ber om nåt, men nu bad han om detta. Hon vill säga ja.
Okej.
Jag tror att hon hatar Trowbridge och gillar tanken på att det ska ske här.
Då kan hon och Dennison dansa till "Ding, dong, häxan är död".
Okej. Du kanske kan heja på med kryckorna i luften.
Gör det dig inget?
Jo, men det är inget att hetsa upp sig över.
- Är du orolig? - Ja.
- Kolla vad Ganon tycker. - Det vill jag inte.
Då ser jag ut att göra allt för att stoppa det.
Du gör ju det.
Hon frågar om det är ett förbud.
Det är det inte. Låt henne vinna.
Var det allt?
Jag antar det.
Det kommer nån i helikopter om 90 sekunder.
Ja, det var allt. Gå.
Kan du sova?
Tillräckligt.
- Är du beroende av värktabletter? - Nej.
Du låter deppig.
Jag kan inte strunta i det när du kan ha PTSD.
Är det nåt på gång?
Hon är inte rätt person.
- Vad menar du? - Hon är ingen vicepresident.
För att hon inte vill eller för att hon inte kan?
Både och. Hon är odisciplinerad och ofokuserad.
Hon kan inte slita blicken från utrikesministern.
Är det nåt mellan dem?
- Om hon och utrikesministern har... - Så är det inte.
På vilket sätt hindrar det henne då från att bli vicepresident?
Hon dreglar vid tanken på en idus martiae på sin picknick.
- De umgås mycket. - Det är hennes jobb.
- Ja, men... - Tror du att det är ett problem?
- Med henne som ambassadör? - Ja.
Nej.
Om det är nåt måste du berätta det.
Det är det inte.
Det här är bara...
Stewie, vad fan håller du på med?
Du ställde en fråga. Jag svarade.
Allt det här måste bort omedelbart. Gästerna anländer strax.
Den som inte ska parkera gästernas fordon får inte befinna sig inom synhåll.
Jag ser långt, och det står servicefordon överallt.
Pensy räknar handslagen. Efter 250 kyler ni handen.
- Hur länge då? - Längre.
- Det gör ont. - Det är bäst så här.
Okej.
- Jag tar hand om torkningen. - Det går nog bra.
Bra.
Portarna öppnas kl. 19.00. Du tar emot till 21.00.
- Tal före fyrverkerierna. - Kl. 21.45.
Alysse tar över efter mig då.
Har du koll på allt?
Ja.
Hon har ju inte varit här.
- Hon har bara jobbat med det här. - Och jag är här.
Vi är många på plats.
- Kan inte du ha ansvaret hela kvällen? - Jag måste iväg.
Fast du har planerat det här i ett år?
Fyrverkerierna låter som bomber. Jag vill inte vara här då.
Tack, allihop.
Förlåt mig, Stuart.
- Jag tänkte mig inte för. - Sånt händer.
Ambassadören, ursäkta att jag frågar,
men skulle ni kunna tacka premiärministern från mig?
- För att...? - Han röjde undan den hemska mannen.
Lenkov?
Det känns som en liten gnutta rättvisa för Ronnie,
de stackars sjömännen och mr Wyler, så klart.
Självklart.
- Snyggt. - Du tittar inte ens.
Nej, men du ser ju bra ut i allt.
Fyrverkerierna börjar kl. 21.45.
Frances sa att skyddsrummet är ljudisolerat om du vill gå undan.
- Om jag får skälvan? - Sånt händer.
Katie...
Jag säger bara att du inte behöver stå där och låtsas att det är kul.
Jag klarar mig.
- Stuart ska åka. - Han har inte varit med om det förut.
Dennisons följe ska vara i växthuset vid nåt tillfälle och göra sitt.
- En annan sorts fyrverkerier. - Ja.
- Vilka ingår i dödspatrullen? - Försvarsministern.
Finansministern. Inpiskaren.
- Kline? - Är det inpiskaren?
- Ja. - Okej.
Han ska nog inte vara med.
- Varför inte? - Han kommer inte.
Har du hand om vilka som kommer nu?
Jag har gästlistan här.
Du ska studera den, men jag antog att du inte tänkte göra det.
Kline, Steven.
Chefsinpiskare, konservativa partiet. Tackade ja, men ringde återbud i morse.
Det ser inte så bra ut för den goda mannen.
- Varför inte? - Ett avhopp i sista stund.
Tyder på kalla fötter.
Ett sextiotal är med på det.
Han klarar sig utan Kline.
Det sprids en tecknad film
där Trowbridge är Sankt Göran som dräper draken.
- Är Lenkov draken? - Hashtaggen är "cancellera inte kurage".
Berätta för Dennison om inpiskaren. Han kanske inte vet.
Det kan bli stelt.
- Jag är inte inblandad. - Tvärtom. Du är den enda han kan lita på.
Stuart vill att jag stannar i viprummet hela kvällen.
- Det låter rimligt. - Du gjorde aldrig det.
- Du var överallt. - Och fick skit av dig för det.
Kan vi ge oss nu?
- Med vadå? - Att du säger emot hela tiden.
Det är vad jag tycker.
Okej.
Jag kommer strax.
- Pensy. - Hej.
Anu Kapoor från utrikesdepartementet.
- Vad roligt att se dig. - Det är alltid roligt att se dig.
- Carl Meeser. - Visst.
- Knäna är förstörda och frun död. - Sluta.
- Åtta miljarder dollar söker en hobby. - Inte en chans.
Festa så här? I Bagdad?
Absolut inte. Det är för varmt i juli.
Vi höll festen i februari i ett rum som inte alls liknade det här.
- Väntar ni er en hämndaktion? - Vem vet med ryssarna?
De kan skjuta ner ett brittiskt plan eller låtsas att de inte vet vem Lenkov är.
Inga nyheter är väl goda nyheter i det här fallet.
Vi älskar brittiska äpplen, men det här är en ära för Idaho.
- Bramley från Nottinghamshire? - Nej, inte provat.
Syrlig, fast, perfekt till paj.
Det ska jag kolla upp.
- Knobby russet? - Nej.
Han är parlamentsledamot från Brighton.
Han höll ett tal i morse och kritiserade premiärministern för lönnmordet.
Sen ringde frun och sa att väljarna kastade ägg mot huset.
- Labourväljare? - Ja.
Och det är klart. Det är som med bin Ladin.
Bara en idiot skulle kritisera den som dödade honom.
I USA, ja. Inte här.
De försöker ta en smygbild på oss. Ska vi hjälpa dem?
- Visst. - Okej.
Jag förstår det, men Warren är lika orolig som jag.
Vi måste ha siffrorna med oss.
Vi ger honom en varning. Han kanske avgår självmant.
Kanske.
Säg till i så fall.
Jag är ledsen, Austin.
- Välkommen. Har du provat hummern? - Nej.
- Det där såg inte bra ut. - Han hoppade av.
Det är för splittrande, sa han.
Vet du att inpiskaren inte kommer?
Har utrikesministern träffat mr Chapman?
- Hejsan. - Ett nöje.
Premiärministern.
- Ambassadören är på väg. - Är hon inte lite sen då?
- Vi har problem med en överdel. - Ursäkta?
- En bit av en överdel har rymt. - Jag förstår inte ett ord.
Behåband. Till vänster.
Fan.
Där har vi henne.
- Välkommen. - "Helvetet är tomt. Alla djävlar är här."
Många tackade ja. Tack för att ni kom. Jag vet att ni har mycket att stå i.
- Jag har en hel del att fira. - Jaså?
Jag har otroligt nog blivit bjuden till en ännu bättre fest.
- Vad roligt. - Ja.
Skottland.
Försteministern har precis bjudit in mig till... vad det nu var.
Jag somnade när hon berättade.
Hon är inte mitt största fan, så det värmde.
Det har varit tufft.
Hela Whitehall anklagar mig för att ha avrättat Lenkov.
Nu kanske det vänder.
Vad skönt att höra.
- Vill du följa med? - Till Skottland?
Storslaget. Bortsett från säsongsdepressionerna och supandet.
Vad säger du?
Det är nu du säger ja.
- Visst. - Utmärkt.
Hal Wyler. Jag tar med din fru till Skottland.
Du får följa med som förkläde.
- Edinburgh? - Inveraray. Säte för hertigarna av Argyll.
Ursäkta, vänta lite.
Det var en fälla. Jag ska dra mig ur det.
Den skotska försteministern fjäskar för Trowbridge.
Det här är helt galet.
Mina medkonspiratörer flyr, medan Nicol går ärevarv.
Du är hans öppningsnummer. Du och Hal, offret som överlevde.
- Han utnyttjar dig. - Ska vi gå undan lite?
- Varför det? - För att prata i fred.
Du kan väl ge det några dagar.
Vänta tills det finns mer bevis. Då får du stödet du behöver.
Nej. Och det behövs inte. Jag gör det ensam istället.
Det är ingen bra idé.
Världen ska få veta att Nicol beordrade ett angrepp mot sitt eget fartyg.
- Media kommer att gräva fram bevisen. - Det blir slutet för din karriär.
- Det är det värt. - Nej.
Det är den enda makten jag har.
Han går inte att kontrollera.
Man får välja när man tänder eld på sig själv
och hoppas att det gör intryck.
Dennison ska avgå.
- För att kunna avslöja allt. - Vad i helvete?
Lönnmordet gjorde Trowbridge till en hjälte.
- Till och med skottarna fjäskar. - Det förklarar resan.
Han beställde ett mord på vårt enda vittne.
Han är den nya Messias.
- Vi, då? Är vi hans följe? - Snarare rekvisita. Rena groupies.
Kate, du kan inte... Du måste tänka på din image.
Vill du berätta att vi inte följer med?
Att jag ska bli vicepresident och att det ser illa ut?
Det ser väldigt illa ut.
- Frances sa att Hal ska hålla talet. - Va?
- Nej, jag är bara med som reserv. - Det går bra.
- Maken kan göra det. - Det går bra.
- Var är det? - Vad?
Talet.
Tack.
Hej på er. Välkomna!
Välkomna till vår nya lya.
Jag kan vänja mig vid det här.
Vi älskar dig!
Okej, nu lugnar vi ner oss.
Miles, Erica, jag ser er. Var tysta nu.
Tack ska ni ha för att ni kom.
Jag vill rikta ett särskilt tack till Brad Chapman och SunFide
för att vi äter som kungar.
Jag vet att jag inte är dragplåstret. Det har vi alla vetat ett tag nu.
Men jag är så stolt som man kan bli
över att stå här som officiell gemål till ambassadör Katherine Wyler.
- Går det bra? - Talet är idiotiskt.
Glad fjärde juli!
Vilken kväll!
Demokrati när den är som bäst.
Två stora nationer firar ett samarbete som är smitt i eld.
Separationen för 250 år sen var inte enkel.
Vi är tacksamma och lite förvånade över att bli hitbjudna igen.
Den första som hade mitt jobb var John Adams.
Han sa att den här dagen skulle firas
genom att vi visar vår hängivenhet till den allsmäktiga Gud.
Vi har en del att göra.
Jag vet inte om allt jag sett här ikväll kan räknas som hängivenhet till Gud.
Hängivenheten finns där, men det är oklart till vad.
Så ska det låta.
- Brian. Kan du anropa Lucas? - Mr Hayfords bil, tack.
- Den kommer strax. - Ursäkta. Kommer hans bil först?
- Jag har väntat i en kvart. - Jag ber om ursäkt.
Nej, ursäkta. Fyra personer har fått sina bilar.
De är säkert viktigare än jag, men jag vill gärna komma iväg.
- Kör fram hennes bil först. - Den är på väg.
Du säger det, men sen kommer nån annans bil.
- Mr Hayford. - Otroligt...
Jag jobbar här. Bilen står närmare.
Uppenbarligen.
- Är bilen på väg? - Vi hittar inte nycklarna.
- Är det sant? - Det löser sig säkert.
Den är på väg, men jag väntar tills den kommer.
- Det behövs inte. - Jo. Jag är deras chef.
- Om bilen är borta måste jag köpa en ny. - Det tror jag inte.
Nej, men jag kan vänta fem minuter och se till att den kommer.
Jobbar du med nån Henry?
- Henry vadå? - Henry Brody.
- Jobbar du på ambassaden? - Ja.
Det ska Henry Brody också göra.
Vi är 800 anställda.
- Han ljuger. - Varför det?
Han kunde inte svara på hurdant jobbet var.
- Skumt. - Eller inte.
Jobbet kan vara svårt att prata om.
Eller så är han en gift försäkringssäljare som är ute efter ett ligg.
- Brian, var är hennes bil? - Jag jobbar på det.
- Nycklarna är borta. - Va?
Hoppa in. Du kan åka med mig.
- Du kan hämta din bil imorgon. - Nej, tack.
Det är inget skumt. Jag är chef här. Hoppa in nu!
Jag hoppar inte in i en skrikande främlings bil.
- Jag skriker inte. - Inte?
- Jag måste åka. - Jag tar en Uber.
Jag är rädd för fyrverkerier.
Det är det sorgligaste jag har hört.
Kan du göra mig en tjänst?
Okej. Jag hoppar in.
- Är du okej? - Ja.
- Vi kan gå in. - Nej.
- Känner du mina revben? - Ja.
Andas med mig. Långsamt.
In.
Ut.
Titta inte. Titta på mig.
In.
Ut.
In.
Ut.
Okej. Det går bra.
- Det går bra. - Ja.
Det går bra.
Undertexter: Love Waurio