СЕРІАЛ NETFLIX
ВИЖИВАННЯ НАЙТОВСТІШИХ
Не знаю, як так виходить, але кекс капець який вологий.
-Дякую. -Ти перша жінка, яка про це питає.
Знаєш, що найкраще в тому, що я маю чоловіка?
Те, що я маю чоловіка.
Ого. Чому на всіх фото Джейд цілується в будці?
Вона просто розпусниця.
Каже, це у неї від прапрапрапрабабусі.
У неї це спадкове.
Але, здається, усі добре провели…
Ти досі не говорила з ним?
Ні. Минуло 163 години, а я з ним не говорила,
і не хочу.
Але це я запропонував не казати тобі. І ти не злишся на мене.
Так, але ти мене захищав. А він…
Що він?
Він образив мене. Зіпсував мені день.
Я…
Я сумую за ним.
Сумую за його щоденними селфі.
За проханням видалити їх,
«бо уряд може стежити за нами».
Або: «iCloud, Мев». Я навіть не знаю, що таке iCloud.
Але я все ще злюся на нього.
Ви вже сварилися раніше.
Ага.
Так, але не так.
-Ти боїшся з ним поговорити? -Я не боюся з ним говорити.
Я просто…
Я зараз почуваюся дуже вразливою.
Що відбувається, коли ми говоримо після сварки?
Ми зближуємося.
Тоді, моя прекрасна дружино,
може, поговориш з ним?
Ти щойно мене швидко відшив?
Фу! Ненавиджу, коли ти маєш рацію.
Але я люблю бути твоєю дружиною. Усе дуже заплутано.
Дякую, що прийшов.
Я тобі дещо приніс.
Це для твоїх ніг.
Має допомогти від нудоти і, знаєш, для розслаблення.
А це лаванда.
Ти любиш лаванду? Це… маленький ролер.
Наносиш за вухами перед сном, і ти…
Звідки ти це знаєш?
Бо в мене є друзі, і я вмію читати, ясно?
Гаразд, я просто запитала.
Дякую.
Слухай…
Я хочу долучитися. І я знаю, що це твоє тіло.
Я знаю, що це все так. Я розумію. І ти маєш рацію.
Це твоє. Там тепер є частина мене, але воно твоє.
І я не один з таких ледарів, як Неллі.
Я готовий міняти підгузки опівночі. Я готовий до всього цього.
Якщо йому щось треба, я допоможу.
Гаразд? І якщо ти хочеш, щоб я був поруч, я буду. Я серйозно.
Я планувала народжувати в Центральному Джерсі.
У моїх тіток є ціла система.
Завжди є хтось, хто мені допоможе, подбає про нас.
Ми віримо в спільноту, і мої близькі готові.
-Гм… -Дякую.
Ти сказала «комуна»?
Це будинок трьох поколінь, один спільний рахунок.
-Називай як хочеш. -Це називається комуна.
Це спільнота.
Все… буквально у слові.
-Так, я розумію, про що ти. -Тож…
Слухай, такий у мене план,
бо я знаю, що сама не впораюся.
А у тебе який план?
Ой, у мене не один план.
У мене їх багато.
Дуже багато.
Моя чаша переповнена планами.
Ось скільки в мене планів. У мене величезна спільнота.
-Добре, Халіле. -Так.
Я вірю тобі. Це чудово.
Я б хотіла з ними познайомитися.
Угу.
Так.
Халіле, ти вдома?
Якщо ти у ванній, просто скажи.
Якщо ти досі злишся на мене, можеш сказати це.
-Привіт. -Привіт.
-Привіт. Алло? -Алло?
Я тебе не чую. Чому ти звучиш, як привид у підводному човні?
-Так незручно. -Ага.
Я принесла тобі туалетного паперу від чорношкірих, бо…
-Мені якраз треба. -Ага.
Дякую. Двошаровий?
Надіюсь, труби не заб'є.
Ми обоє наговорили неприємних слів на моєму весіллі.
І я була на взводі.
Я дуже шкодую, що так сталося.
А я як.
Я теж.
Це жахливо.
Типу…
Я знаю, що ти рік намагаєшся завагітніти,
а я тікав від цього усе своє доросле життя. І… бум.
Всесвіт — мудак.
І не кажи.
Не треба було казати, що це зіпсувало мені життя.
Не треба було.
Я знаю, як сильно ти хочеш дитину.
Мевіс, вибач.
Дякую,
що сказав це.
Я думала про це й питала себе: «Чому мені так боляче?»
І чому я так розлютилася?
Така зла була.
І це тому, що я заздрю.
Я тобі заздрю.
Ти переживаєш те, чого я так довго хотіла.
Я не хочу заздрити.
Я хочу радіти за тебе. Я буду радіти за тебе. Я вже радію.
Так, ну, це якісь божевільні…
Ага.
Якісь божевільні зміни в житті.
Боже, так.
-Ти одружена. Я скоро стану татом. -Що за фігня?
Ми дорослішаємо разом.
Як так, адже ми дорослі, а досі дорослішаємо?
Слухай, не існує такого світу, де мене не буде у твоєму житті
і житті твоєї дитини.
Ми — сім'я.
Ясно?
Ясно.
Мені треба було це почути.
І перевір квартиру на свинець.
Як ти тут роститимеш дитину?
Так, це хардкор.
Ні, це жорсткий хардкор. Тобі і це треба було почути.
ТРИ ТИЖНІ ПО ТОМУ
Жодних поцілунків під час співбесіди на грін-карту.
Виглядає так, ніби ви вдаєте.
І… це огидно.
Кохання не огидне. Хто тебе образив?
Йдеться не про мене. Не перекручуй.
-Добре? -Добре.
Для протоколу: як тебе звати?
Мевіс «Зухвала Сучка» Бомонт. Добре?
-А тебе, друже? -Лука Беррада.
Чоловік Зухвалої.
Перше питання. Хто забирає ковдру?
-Він. -Я.
Капець, скільки ковдри він забирає.
Він як курка на грилі. Занадто багато.
Поясни.
У мене ноги мерзнуть.
-Чому не носиш шкарпетки, які я зв'язала? -У них надто жарко.
-Тоді ноги мерзнутимуть. -Зв'яжи не такі теплі.
Добре. Так.
Непогано. Гаразд.
-На якій стороні ліжка ви спите? -На тій, що Мевіс вважає своєю.
Я жінка. Можу передумати.
Як справи?
-Венді Вільямс. -Так.
Непогано. Але це не вона на інтерв'ю.
-Але скажу, що дуже схоже. -Так.
Отже, наступне питання.
-Ми круто справляємося. -О, так.
Можемо пропустити про дітей. Не обов'язково…
Ми добре справляємося. Питай.
Ви думали про дітей?
І де ви бачите себе в майбутньому? Ось і все.
-Ми не мусимо… -Так, легко.
Ми бачимо дітей у нашому майбутньому і намагаємося їх мати.
Я…
Я не знаю.
Я так не думаю.
Ти так не думаєш?
Ми довго намагалися, але нічого не вийшло.
Я дуже виснажена життям у цьому емоційному питанні.
Я хочу відчувати легкість, радість і щастя.
І не хочу почуватися невпевненою. Розумієш? Тож…
Я… Думаю, з мене досить.
Так, але чому ти мені не сказала?
Я не знала до цього моменту.
Ми мали поговорити про це.
Ми зараз про це говоримо.
-Ми говоримо про це на інтерв'ю. -Це не справжнє інтерв'ю.
Так.
Але це справжня розмова.
Теж правда.
Гаразд.
Гей.
Мев, вибач. Я не…
-Не мав питати такі дурниці. -Це не дурниці.
Це дуже хороше запитання.
Я не можу втікати від важких розмов з людьми, яких люблю.
Так приємно говорити правду.
Дай іншу руку, Беррадо.
Ого! Ого-го-го.
Важко не пожартувати про МЛК.
Це моя мрія!
ТРИ МІСЯЦІ ПО ТОМУ
Боже, які кольори. Не клади в сушарку, бо сяде.
Дівчино, він такий милий.
І якщо я в нього влізу, я його візьму.
-Та-да! -Я про це й кажу.
Я можу підшити, щоб підкреслити розкішну дупцю.
Дякую, дівчино.
Боже мій. Капсула. Це капсульний гардероб.
Не вірю, що ці силуети не пасують одне до одного.
А цей помаранчевий!
Ти що випила мій аддералл? Бо ти якась дуже зосереджена.
Ні, я просто вирішила не витрачати енергію
на те, що не контролюю.
Плюс вечірка на честь обкладинки в Essence . Нема часу на погані вібрації.
Чесно, я розумію.
Я видалила додаток для знайомств, і усі прищі на спині зникли.
Ой! Оце історія.
Це…
Майже те саме.
Я розібралася з шароварами.
Я така рада.
Потрібен був легший джинс з вищою талією.
Раз-два — і готово!
Я усе встигаю. Ходімо!
Ти у своїй стихії.
Так, я інша людина. Я ношу французьке.
ЗМІНА ПІДГУЗКІВ НА ШВИДКІСТЬ
ОЙ, МАЛЮК!
Ласкаво просимо!
Хтось ходив у «Мейсі». Я знаю, як це.
-Привіт, Мев. -Привіт!
Гм…
Забагато Burberry?
Ні, зовсім ні.
Ти схожий на парасольку принцеси Діани, яку запросили на барбекю.
Дуже конкретно. Не можу розбачити. Я намагався поєднати.
Я маю принести їжу й почати нову гру.
Я перевірю плейлист.
Здається, він під'єднався до Spotify Луки,
і нікому не треба стільки Енріке Іглесіаса.
І поки не забула, я ще дещо тобі купила.
-Ти мені щось купила? Що? -Так! Гаразд.
Кепка для татуся, ти ж тепер відповідальний татусь.
Дякую. Дякую за все.
Будь ласка.
Це веселощі, але важливі.
Ми тут, щоб допомогти тобі,
бо ти поселиш дитину в коробці,
і у тебе одна виделка, та й та декоративна.
Я додала виделки до списку.
Власне, я переїжджаю.
-Що? -Що?
Ти переїжджаєш? З місця, де ти зараз живеш?
У тому ж будинку, але в іншому крилі.
Дві спальні.
-Що? -Що?
Дві спальні?
Ти мільярдер? Це божевілля.
Гаразд, Джоне Ледженде. Що робитимеш із стінами?
Ще не знаю.
Чесно, я просто відчув, що час покращити своє становище.
-О Боже. -Добре. Що?
Мама тисне на Імані. Я…
-Люблю тебе. -Я тебе теж.
-Йди сюди. -Привіт.
Не так треба грати. Треба вгадати, що в підгузку.
Ось як смакує справжня їжа.
Справжня їжа — це та, яку готуєш сама,
що я й планую робити для своєї дитини.
Не з твоїми вміннями.
Ти й далі продаватимеш печиво на вулиці,
коли народиться мій онук?
Е-е…
Якщо під продажем печива ви маєте на увазі кейтеринг,
то так.
Хтось же має оплачувати рахунки, поки його тато платить за бабусині,
бо вона не знає, як виглядає робота.
Що тут відбувається?
Імані щойно сказала мені,
що мій дорогоцінний онук буде рости голодним,
а потім вичитала мене.
-Імані? -Так і було.
Слухай, я заслужила.
Але я скажу, що вона ще сказала.
Вона сказала, що я можу забирати дитину щомісяця, щоб ви відпочили.
Вона такого не казала.
Ні, я точно такого не казала.
Але можу.
Було б добре.
Ага.
Було б добре.
Угу.
Мамо, що ти… Що ти, в біса, робиш?
Що? Це з ментолом.
Вона вагітна і ми в хаті.
Зараз не 1970-ті.
Блін, забагато. Ой!
-Привіт, дівчино. -Привіт!
Ти в порядку?
Так, усе добре.
Так.
Ти не присідаєш з того часу, як я прийшла.
Я завжди така.
Я хочу, щоб усе було ідеально, бо діти справді…
Вони відчувають атмосферу.
Їм подобається гарна атмосфера. Я хочу її створити.
Може, ти хочеш трохи посидіти?
Ти заслужила.
Ти говориш, як Халіл.
Він завжди каже: «Мев, ти маєш себе пильнувати.
Розумієш, Мев?» А я така: «Заткнися, Халіле».
Боже, ти в порядку? Це через часник у хумусі?
Я казала Тоні: «Не клади стільки часнику в хумус».
Ні, був сильний поштовх.
А, тоді добре.
Йому подобається, що ти кажеш його татові заткнутися.
-Оце так нахабний малюк. -Так.
Хочеш відчути?
Так.
Гаразд.
Заткнися, Халіле.
Не знаю.
Заткнися, Халіле.
Боже мій!
Заткнися, Халіле!
Я навіть не говорила! Чорт!
Заткнися, Халіле.
Привіт, малюче.
Я вже тебе люблю.
Я дуже чекаю зустрічі.
Я точно знаю, що хочу бути мамою.
Я хочу бути мамою.
Але я також знаю,
що не хочу знову проходити через це лайно.
Взагалі не хочу.
Мевіс, у вас є вибір, я можу розповісти про нього.
Розкажіть про всі варіанти. Мені це потрібно.
Я саме хотіла сказати, перш ніж ви…
Не хочу перебивати, але я дуже хочу знати, тож, будь ласка.
Просто скажіть.
У нас є варіанти для дослідження.
Докторе Террі, прошу!
Просто розкажіть мені про варіанти.
Чесно кажучи, ви дуже багатослівні.
Ви довго доходите до суті,
а я сиджу тут і думаю: «Д-р Террі,
коли ми дійдемо до вибору й варіантів, про які ви постійно кажете?»
У мене яйцеклітини висохнуть, поки ми говоримо.
Дівчино, може, заткнешся і даси мені слово?
Дідько!
Я намагаюся бути ввічливою,
але ти ускладнюєш мені життя.
Бо коли ти даси мені слово, я вже вийду на пенсію.
Я вже втомилася.
-Боже. -Мені страшно.
Страх — це нормально.
Власне, це логічно — боятися.
Мені здається,
що народження дитини — найприродніше, що може зробити жінка,
але для мене це найважче.
І це так несправедливо,
бо більшу частину життя я намагалася не завагітніти,
знаєте, контрацепція, презервативи, інші дірки.
Вибачте. Я думала, тут можна казати.
Я репродуктолог, а не психолог.
Але, Мевіс,
тут можна казати.
Добре. Мені це потрібно.
Розумієте?
Якщо ми справді говоримо про те, що я не можу виносити,
то як…
як говорити про свої почуття щодо цього?
Чи відчуватиму я…
себе матір'ю менше?
Або менше жінкою? Або, знаєте…
Є багато речей, про які не думаєш.
Як історія народження.
Я навіть не знала, що люди говорять про пологи.
Але на бейбі-шауері Халіла усі говорили про свої пологи.
«Твоя історія схожа на мою».
Я подумала: «Трясця, а якою буде моя історія?»
Якою вона буде? Я не знаю.
Вона буде важкою? Я так і скажу, що це важко?
Важко, сумно, травматично і дорого?
Типу…
Головне — принести додому здорову дитину.
І щоб ви були достатньо здорові, щоб піклуватися про цю дитину.
Нікого не стосується, як ви створюєте свою сім'ю.
Усі лізуть у мої справи.
Якщо вони не педіатри,
посилайте їх.
Ой.
Гаразд.
Я можу їх послати.
Чому ви раніше не сказали?
Дякую.
Я тут.
Що?
Що б не сталося.
Я знаю.
Я з тобою.
Дякую.
То ми просто сидітимемо тут?
Якщо хочеш просто посидіти, можеш зайти всередину.
Це вперше для мене.
Бо ми не… Ми так не спілкуємося.
Але у мене скоро буде дитина.
Справді?
Зв'язок на одну ніч, так? Ти як твій тато.
Напевно, вона схожа на твою маму.
Ось чому я не мав сюди приходити.
Ні, ти прийшов поговорити з Таріком.
-Давай поговоримо. -Не називай себе так.
Що…
Слухай, я…
Я намагаюся.
У мене буде дитина.
І я думаю, що…
Сподіваюся, коли малюк підросте, я зможу привести його сюди,
і він знатиме свого дідуся. Така у мене надія.
Чесно, я не знаю, чи це хороша ідея.
Я знаю, що ні.
Але я думаю…
Думаю, це буде чудово.
Я міг би стати дідом,
батько, якого ти ніколи не мав. Тобто…
Чи щось таке.
Я знаю, ти бачиш у цьому сенс. І я погоджуся. Це не так.
Але я розумію, що ти маєш на увазі.
Слухай,
у багатьох тут
родини вже не хочуть мати з ними нічого спільного.
Але те, що ти досі зі мною,
мені подобається.
Гаразд.
-Гаразд, чуваче. -Так.
Гаразд.
-Спробуємо. -Так.
Не зіпсуй усе.
Я спробую. Справді.
Гаразд.
До речі, як там твоя подруга, така ширококоста?
Ти вже починаєш. Я просто…
Я просто запитав, як там товстуха…
Я просив не починати.
Знаєш що?
Гаразд. Вибач.
Коли я думаю про стиль, я думаю про намір.
Одяг — це не просто одяг. Це спілкування. Це пам'ять.
Думаєш, це можна забрати додому?
Ні, у тебе вдома є справжній.
Але я запитаю. Це хороше питання.
Вогонь.
Божевілля. Не змушуйте мене плакати. Це надто легко.
Боже мій, народ.
Це Бредлі Оде он там. Бредлі Оде.
О, Бредлі найкращий.
Я люблю Бредлі.
Хто такий Бредлі?
Бредлі — керівник HSN.
-Так, я знав. -О, дуже круто.
Я одягнена у власний одяг
перед чуваком, який може показати це по ТБ.
Я крута. Я спокійна. Я зібрана. Я розслаблена!
Дякую.
І вибачте, що затягнув.
Вітайте Вурі Вайс.
Займай своє місце, Вурі.
А тепер наша остання стилістка…
Ой, тобто дизайнерка.
…з обкладинки вересневого номера — Мевіс Бомонт.
Боже мій!
Дай п'ять.
Виглядаєш просто неймовірно.
Боже. Привіт, усі.
Плескайте! Я йду!
Привіт!
Дякую.
Привіт, усі. Вау…
Ой! Гаразд.
Коли я дивлюся на цю прекрасну залу, повну любові й світла,
я…
Дуже рада бути тут і святкувати з колегами,
співробітниками і моєю обраною родиною.
Дякую, Сідні, за цю честь.
Це нагадує мені, скільки часу потрібно, щоб досягти мрії.
Коли ти мрієш про велике, але не схожий на інших,
іноді здається, що твої мрії ніколи не здійсняться,
але це можливо.
Знаєте, я мала таку звичку —
завжди питати чиєїсь думки
про те, що правильно, а що ні,
але
більше я так не роблю.
Я питаю себе.
Ми маємо робити це частіше, знаєте?
Інтуїція — це найпотужніше, що у вас може бути.
Ніхто не може забрати інтуїцію.
Іноді, дідько, це єдине, що підходить.
Якщо ви нічого не запам'ятаєте,
будь ласка, пам'ятайте це.
Вам потрібні ваші люди.
Хороші…
-Я тебе люблю, Х. -Я тебе теж.
Ти рятівниця.
…вони з'являються, коли ти не чекаєш.
Саме тоді, коли вони потрібні.
І так, як не можна передбачити.
Як пройшов день?
Ти готова, люба?
І іноді треба пройти через погане,
щоб зрозуміти, як може бути добре.
Боже! Обіймашки, всі сюди.
Але коли знаходиш своїх близьких,
життя стає трохи солодшим.
…це мене так тішить.
ТРИ РОКИ ПО ТОМУ
Вони дають тобі силу святкувати хороше.
І повірте, хорошого буде багато.
Боже мій.
Так! Боже мій!
Це ж я там!
-Хто там? -Боже мій!
Привіт, малий! Привіт, люба!
-Поглянь. -Вау!
Привіт, люба. Поглянь.
І, як я завжди кажу:
не ми маємо наздоганяти світ.
Це світ має наздоганяти нас.
Дуже вам дякую, люди.
Добре?
ЗА КНИГОЮ МІШЕЛЬ БУТО
Переклад субтитрів: Тетяна Реббекі