Jag vet inte hur din köttbulle kan hålla sig så saftig.
-Tack. -Du är den första kvinnan som frågar det.
Vet du vad jag älskar med att ha en man? Att ha en man.
Varför är det så många bilder på Jade som kysser folk?
Hon är en kåtis.
Hon säger att hon har det efter sin mormors mormors mor. Det ligger i släkten.
Men det ser ut som att alla hade…
-Har du fortfarande inte pratat med honom? -Nej.
Det har gått 163 timmar. Jag har inte pratat med honom och vill inte göra det.
Det var min idé att inte berätta. Men du är inte arg på mig.
-Men du ville skydda mig. Och han… -Vad gjorde han?
Han sårade mig. Han förstörde min dag.
Jag menar… Jag saknar honom.
Jag saknar hans dagliga selfies som han vill att jag raderar direkt.
"Staten kanske håller koll."
Eller: "Icloud, Mav!" Jag vet inte ens vad Icloud gör.
Men jag är fortfarande arg på honom.
-Ni har bråkat förut. -Ja.
Men inte så här.
-Är du rädd för att prata med honom? -Jag är inte rädd. Jag är…
Jag känner mig bara väldigt sårbar just nu.
Vad händer när vi har ett jobbigt samtal efter ett gräl?
Vi kommer närmare varandra.
Då, min vackra fru, borde du kanske prata med honom.
Körde du snabba frågor på mig? Usch! Jag hatar när du har rätt.
Men jag älskar att vara din fru. Jag blir så förvirrad.
Tack för att du kom.
Jag köpte en grej till dig.
Det är till fötterna.
Det ska hjälpa mot illamående och för att slappna av. Och det där är lavendel.
Gillar du lavendel? Det är en liten roller.
-Du duttar den bakom…innan du lägger dig. -Hur vet du sånt?
-Jag har vänner. Och jag läser, okej? -Okej. Jag undrade bara.
Tack.
Du…
Jag vill vara delaktig. Och jag vet att det är din kropp.
Jag vet det där. Och du har rätt. Den är din. En del av mig är där, men den är din.
Och jag är inte en lat jävel som Nelly.
Byta blöjor mitt i natten och allt sånt, jag är med på det.
Om han behöver nåt, så ordnar jag det.
Och om du vill ha mig där, så vill jag gärna finnas där. Och jag menar det.
Jag hade tänkt föda i Central Jersey. Mina mostrar har ett helt system.
Det finns alltid nån där som kan hjälpa mig och ta hand om oss.
Vi vill vara en by, och min gemenskap står redo.
Tack.
Menar du ett kollektiv?
Ett hus med tre generationer och gemensamt bankkonto.
-Kalla det vad du vill. -Det kallas kollektiv.
Ja, gemenskapen är kollektiv per definition.
-Jag fattar hur du tänker. -Så…
Det är min plan, för jag vet att jag inte klarar det själv.
-Hur ser din plan ut? -Jag har inte en plan.
Jag har planer. Massor.
Min bägare fylls till brädden av planer.
Så många planer har jag. Jag har det kollektiva och gemenskapen.
-Okej, Khalil. -Ja.
Jag tror dig. Det låter toppen. Jag skulle gärna vilja träffa dem.
Visst.
Khalil, är du hemma? Om du är på toa, säg det bara.
Om du fortfarande är arg kan du säga det också.
-Hej. -Hej.
Hej! Hallå? Jag hör dig inte. Varför låter det som att du är i en hemsökt ubåt?
-Det här är pinsamt. -Ja.
Jag tog med toapapper av ett företag med svarta ägare, för…
-Du vet att jag behövde det. -Ja.
-Tack. Tvålagers? -Inte med dina rör.
Vi båda sa en hel del sårande skit på mitt bröllop, och jag blev triggad.
Och jag önskar att vi inte hade gjort det.
-Jag hatar det verkligen. -Det gör jag också.
-Det är hemskt. -Alltså…
Jag har sett dig kämpa för att bli gravid i ett år,
och jag har flytt från det hela mitt vuxna liv. Och sen, pang.
-Universum är ett jävla kräk. -Verkligen.
Jag borde inte ha sagt att det förstörde mitt liv.
Jag vet hur mycket du vill ha det.
Förlåt, Mavis.
Tack. För att du säger det.
Jag tänkte på det och undrade varför det gjorde så ont
och varför jag blev så arg.
Så jävla arg.
Och det är för att jag är avundsjuk.
Jag är avundsjuk på att du får uppleva nåt som jag har önskat mig så länge.
Och jag vill inte vara avundsjuk.
Jag vill vara glad för din skull. Jag ska vara glad för din skull.
Det här är galna…
-Det här är galna förändringar i livet. -Ja, herregud.
-Du är gift och jag ska få barn. -Vad i helvete?
Vi växer upp tillsammans.
-Hur kan vi vara vuxna och ändå växa upp? -Du.
Det finns ingen värld där jag inte finns i ditt liv eller i ditt barns liv.
Vi är familj. Okej?
Okej.
Jag behövde höra det där.
Du behöver också testa lägenheten för bly. Ska du ha ett barn här?
-Det är rustikt.
Det är betydligt värre än rustikt. Det behövde du också höra.
TRE VECKOR SENARE
Inga kyssar under green card-intervjun. Sära på er.
Det ser överdrivet ut.
-Och...det är äckligt. -Kärlek är inte äckligt. Vem sårade dig?
-Försök inte få det att handla om mig. -Okej.
-Vad heter du? -Mavis "Tuff Bitch" Beaumont. Okej?
-Du då, grabben? -Luca Berrada. Gift med den tuffa bitchen.
Fråga ett. Vem snor täcket?
-Det gör han. -Jag.
Han tar galet mycket av täcket. Han är som en grillad kyckling.
-Förklara dig. -Mina fötter blir kalla.
-Ha strumporna jag gjorde. -De blir för varma då.
-Då får du ha kalla fötter. -Gör svalare sockar.
Bra där. Ja.
Inte illa. Okej.
-Vilken sida av sängen sover du på? -Sidan som Mavis tror är hennes.
Jag är kvinna. Jag får ändra mig. Hur står det till?
-Wendy Williams. -Just det.
Inte illa, men det är inte hon som intervjuas.
-Men det känns ganska äkta. -Ja!
-Vidare till nästa fråga. -Vi är grymma, älskling.
-Vi kan hoppa över den om barn. -Det går så bra för oss. Ställ frågan.
Har ni funderat på att skaffa barn? Var ser ni er själva i framtiden?
-Vi måste inte… -Det är lätt.
Vi ser definitivt barn i vår framtid, och vi försöker få barn.
Jag…
Jag vet inte.
-Jag tror inte det. -Tror du inte det?
Vi har försökt så länge, men inget har hänt.
Jag är helt slut av att leva i ett känslomässigt frågetecken.
Jag vill känna mig lätt och glad.
Jag vill inte känna mig det minsta osäker. Så… Jag tror att jag är klar.
-Varför har du inte sagt nåt? -Jag visste det nog inte förrän nu.
-Det här är nåt vi borde prata om. -Vi pratar ju om det nu.
-Ja, under vår intervju. -Det är ingen riktig intervju.
-Sant. -Men det är ett riktigt samtal.
-Också sant. -Okej.
Du…
Förlåt, Mav. Jag… Jag borde inte ställa de här dumma frågorna.
-De är inte dumma. -Det är en riktigt bra fråga.
Jag kan inte fly från jobbiga samtal med dem jag älskar.
Och det känns så bra att säga min sanning.
Ge mig den andra handen.
Wow! Det är svårt att låta bli att dra ett MLK-skämt. Det här är min dröm!
TRE MÅNADER SENARE
Gud, vilka färger! Torktumla den inte, då kryper den.
Den här är så fin. Och om jag kan ha den tänker jag köpa den.
Så ska det låta. Jag kan lägga till en fåll som framhäver rumpan.
Herregud. Den här kapseln är verkligen så mycket kapsel.
Du ljuger om du säger att silhuetterna inte sjunger med varandra.
Och den här orange!
Har du tagit min ADHD-medicin? Du är så fokuserad.
Jag har bara slutat slösa energi på sånt jag inte kan styra.
Och Essences omslagsfest närmar sig. Ingen tid för dåliga vibbar.
Jag fattar. Jag tog bort en dejtingapp och min ryggakne försvann.
Okej. Det är en historia. Det är nästan exakt samma sak.
Jag har fått ordning på haremsbyxan i denim.
Jag är så glad. Det behövdes bara tunnare denim och högre midja.
Ba-da-bing, ba-da-boom! Jag fixar allt! Nu kör vi!
-Du är på rätt plats. -Ja, jag är en ny person. I fransar.
BLÖJBYTESRACE
Välkommen! Nån har varit på Macy's. Jag vet vad det där är.
-Hej, Mav. -Hej!
-För mycket Burberry? -Nej, verkligen inte.
Du ser ut som prinsessan Dianas paraply på grillfest.
Det var väldigt specifikt. Jag försökte matcha.
Jag måste fylla på mat och starta en ny lek.
Och kolla spellistan.
Jag tror det är Lucas Spotify, och ingen behöver så mycket Enrique Iglesias.
Och innan jag glömmer det. Jag har nåt åt dig.
-Har du nåt åt mig? Vad då? -Ja!
En zaddykeps. Du är en ansvarstagande zaddy nu.
-Tack. Och tack för det här. -Varsågod.
Det här är kul men också viktigt.
Vi ska hjälpa dig, för du ska ta hand om en bebis i en skokartong.
Du har en gaffel, och den är en prydnad. Jag skrev bestick på din presentlista.
Jag ska faktiskt flytta.
-Va? -Va?
Ska du flytta? Från lägenheten som du bor i nu?
Samma hus, bara längre bort i korridoren. Två sovrum.
-Va? -Va?
Två sovrum?
Är du miljardär, eller? Okej, John Legend. Vad ska du göra med alla väggar?
Jag vet inte än. Jag kände att det var dags att gentrifiera mitt boende.
-Herregud. -Vad är det?
Mamma slår klorna i Imani. Jag måste…
-Älskar dig. -Älskar dig också.
-Kom hit. -Hej.
Man leker inte så där. Man ska gissa vad som är i blöjan.
Så här smakar riktig mat.
Riktig mat är när man lagar den själv, vilket jag ska göra åt mitt barn.
Inte med sånt du gör.
Ska du fortfarande sälja kakor på gatan när mitt barnbarn kommer?
Om "sälja kakor" betyder "äga ett cateringföretag", så ja.
Nån måste betala räkningarna när hans pappa betalar farmors.
Eftersom hon inte har koll på hur ett jobb ser ut.
Vad är det som händer här?
Imani berättade just att mitt fina barnbarn kommer att växa upp hungrigt,
och sen totalsågade hon mig.
-Imani? -Ja, det gjorde jag.
Jag förtjänade det. Men vet du vad hon också sa?
Hon sa att jag kan ta bebisen varannan månad så att ni får vila.
-Det sa hon inte. -Nej, det sa jag definitivt inte.
Men jag kan göra det.
-Det skulle vara skönt. -Ja.
Det skulle det vara.
-Mamma! Vad tusan gör du? -Vad då? Det är mentol.
Hon är gravid och vi är inomhus. Det är inte 70-talet.
Det blev för många.
-Hej, tjejen. -Hej!
-Hur är det? -Det är bra.
Jaså? Du har inte stått stilla sen jag kom.
Jag bara är sån.
Jag vill se till att allt är perfekt, för bebisar förstår vibbar.
-De gillar bra vibbar. Det vill jag ordna. -Vill du kanske sätta dig en stund?
-Du förtjänar det. -Du låter som Khalil.
Han säger alltid: "Mav, du måste vara snäll mot dig själv.
Fattar du?" Håll käften, Khalil.
Mår du bra? Är det vitlöken i hummusen? Jag bad Tony att inte ta så mycket.
-Nej, det var bara en rejäl spark. -Okej, bra.
Han gillar när du säger åt hans pappa att hålla käften.
-Vilken kaxig bebis. -Ja.
Vill du känna?
Ja.
Okej. Håll käften, Khalil.
Jag vet inte.
Håll käften, Khalil.
Herregud!
-Håll käften, för fan, Khalil! -Jag sa inte ens nåt, för tusan!
Håll käften, för fan, Khalil.
Hej, lilla människa.
Jag älskar dig redan.
Jag längtar efter att träffa dig.
Jag är säker på att jag vill bli mamma. Jag vill det. Jag vill bli mamma.
Jag är också säker på att jag inte vill utsätta min kropp för den där skiten igen.
Jag vill verkligen inte det.
Mavis, det finns alternativ som vi kan gå igenom.
Gå igenom alla alternativ. Jag behöver det.
Jag skulle precis göra det innan du…
Det är inte meningen att avbryta, men jag vill verkligen veta. Så snälla.
Berätta bara.
Vi har alternativ att utforska.
Snälla dr Terri! Kan du bara gå igenom alternativen?
Jag ska vara ärlig. Du är väldigt långrandig.
Du tar tid på dig att komma till saken och jag sitter här och undrar
när vi ska komma till alternativen som du pratar om.
Mina ägg torkar ihop medan vi pratar.
Kan du hålla tyst och låta mig prata, för tusan?
Jag försöker vara snäll, men du gör det svårt för mig.
När du låter mig avsluta en mening kommer jag att vara en trött pensionär.
Med betoning på trött.
-Herregud. -Jag är rädd.
Det är okej att vara rädd.
Det är faktiskt rimligt att vara rädd.
Det känns som att få barn är det naturligaste en kvinna kan göra.
Men det är det svåraste för mig att göra.
Och det är så orättvist.
För jag har försökt undvika att bli gravid större delen av livet.
Med preventivmedel, kondomer, andra hål.
Förlåt. Jag trodde att det var en trygg plats.
Jag är fertilitetsläkare, inte terapeut.
Men Mavis, det här är en trygg plats.
Okej. För jag behöver en sån. Förstår du?
För om vi ska prata om att jag inte kan bära ett barn, så är det som…
Hur pratar vi om känslorna kring det? Kommer jag att känna mig…
…som en sämre mamma? Eller en sämre kvinna? Eller…
Det finns så mycket man inte tänker på. Som förlossningsberättelser.
Jag visste inte ens att folk pratar om förlossningsberättelser.
Men alla på Khalils babyshower pratade om sina förlossningar.
"Din förlossning var som min." Hur blir min förlossningsberättelse?
Hur kommer den att bli? Jag vet inte.
Kommer den att bli jobbig? Är det så jag kommer att beskriva den?
Jobbig, ledsam, jävligt traumatisk och dyr?
Målet är att få en frisk bebis.
Och att du är frisk nog att ta hand om bebisen.
-Det angår ingen hur du bildar familj. -Du vet att alla kommer att lägga sig i.
Och såvida de inte är barnläkare säger du åt dem att dra åt helvete.
Okej. Jag kan säga åt dem att dra åt helvete.
Varför nämnde du inte det alternativet tidigare? Tack.
Jag finns här.
-Vad som än händer. -Jag vet.
-Jag finns här. -Tack.
Ska vi bara sitta här?
Du kan lika gärna komma in om du bara vill sitta.
Det här är nåt nytt för mig.
För vi brukar ju inte prata på det sättet.
Men jag ska få barn.
Allvarligt? Är det med nån du satte på? Du är precis som din pappa.
Hon ser säkert ut som din mamma när hon var ung.
-Jag borde inte ha kommit. -Du kom för att prata med Tariq Da Freak.
-Så vi ska prata. -Sluta kalla dig själv så. Vad…
Alltså, jag… Jag försöker.
Jag ska få barn.
Och jag tänker att jag…
Jag hoppas när han är lite större att jag kan ta med honom hit,
så att han får lära känna sin farfar. Det är vad jag hoppas.
-Jag vet faktiskt inte om det är så klokt. -Det vet jag att du inte tror.
Men jag tror… Jag tror att det kan bli fantastiskt.
Jag kan bli farfadern till pappan som du aldrig hade. Jag menar…
Eller nåt sånt.
Jag vet att du tycker att det låter logiskt, men det gör det inte.
-Men jag fattar vad du menar med det. -Du…
Många här inne har familjer som inte vill veta av dem längre.
Men att du vill veta av mig…
Jag uppskattar det.
Visst.
-Okej. -Ja.
Okej.
-Vi gör ett försök. -Ja.
-Sabba inte det här. -Jag ska försöka att inte sabba det.
Okej.
På tal om det. Hur är det med din vän, den kraftiga tjejen?
Du börjar redan sabba det.
Jag frågade bara hur det är med den stora tjejen. Vet du vad?
Okej. Förlåt.
När jag tänker på stil tänker jag på intention.
Kläder är aldrig bara kläder. De är kommunikation. De är minne.
-Tror du att jag får ta med den hem? -Älskling, du har den äkta varan hemma.
Jag ska fråga. Bra fråga.
Det här är grymt.
Det är galet. Få mig inte att fulgråta. Det är alldeles för lätt. Herregud, hörni.
-Bradley Ode är där borta. Bradley Ode. -Bradley är bäst.
-Jag älskar Bradley. Vem är Bradley? -Bradley är HSN-chef.
-Det visste jag. -Häftigt.
Och jag har på mig min egen design med en man som kan få med den på tv.
Jag är lugn, samlad och avslappnad!
Tack. Och ursäkta att jag drog över tiden.
Wouri Vice, allihop.
Ta plats, Wouri.
Och nu vår sista stylist… Jag menar designer.
…från septemberomslaget. Mavis Beaumont.
-Herregud! -Här.
Du är jävligt snygg!
Åh gud! Hej, allihop. Fortsätt applådera. Jag kommer!
Hej! Tack.
Hej, allihop. Oj!
Okej.
När jag ser mig omkring i den här vackra lokalen som är fylld av kärlek och ljus
blir jag…
Jag är så glad att vara här och fira med kollegor,
arbetskamrater och min valda familj.
Tack, Sydney, för den här äran.
Det påminner mig om hur lång tid det tar att uppnå sina drömmar.
När man har stora drömmar men inte ser ut som alla andra
kan det kännas som att drömmarna aldrig kommer att slå in. Men det kan de göra.
Jag brukade göra en grej.
Jag behövde alltid fråga efter nån annans åsikt om vad som var rätt och fel.
Men jag gör inte sån skit längre.
Jag vänder blicken inåt. Vi måste börja göra det oftare.
Intuitionen är det starkaste du nånsin kommer att ha.
Ingen kan ta intuitionen ifrån dig. Ibland är den det enda som passar.
Om ni inte minns nåt av den här kvällen, minns ändå det här:
Du behöver dina nära och kära.
Och de bra…
-Jag älskar dig, K. -Jag älskar dig.
Vilken räddare.
De dyker upp när du minst anar det. Precis när du behöver dem.
Och på sätt som man inte ens kan förutse.
Hur var din dag?
Beredd, älskling?
Och ibland måste du vada genom skit
för att förstå hur bra det kan bli.
Gud! Gruppkram! Kom!
Men när du hittar din valda familj blir livet lite härligare.
Jag blir så glad.
TRE ÅR SENARE, BITCH.
De ger dig kraft att fira de bra grejerna.
Och du kan lita på att det kommer att komma många bra grejer.
Åh gud!
Ja! Herregud! Det är jag där uppe!
-Vem är det där? -Gud!
Hej, vännen! Hej, älskling!
-Titta där. -Wow!
Hej, vännen. Titta.
Och som jag brukar säga: Det är inte vi som måste komma ikapp världen.
Det är världen som måste komma ikapp oss.
Tack så mycket, allihop.
Okej?
BASERAT PÅ MICHELLE BUTEAUS BOK
Undertexter: Susanne Sparv