‫לכל הרוחות ו"הטופ מודל הבאה"‬ ‫עם נייג'ל בארקר החתיך,‬
‫מה הולך פה?‬
‫בואו נתחיל במופע!‬
‫פפרמינט!‬
‫הוא סוס הרבעה איטלקי עם לב זהב.‬
‫הוא דובר ארבע שפות,‬
‫אבל השפה השוטפת ביותר שלו‬ ‫היא שפת האהבה.‬
‫הוא משדר לי‬ ‫גבוה, שחרחר וסוער, עם קצת מטען רגשי.‬
‫אבל מי לא אוהב אתגר? זה לוקה בראדה!‬
‫מה?‬
‫חשפנות זה לא הקטע שלך.‬ ‫כלומר, אני אוהבת את זה, תמשיך, אבל לעזאזל.‬
‫יש לי שאלה אלייך, מייביס.‬
‫איך היה היום שלך?‬
‫לא, ממש לא.‬ ‫אתה לא יכול לעשות את זה לשחלות שלי.‬
‫הן עברו מספיק.‬ ‫-תסתדרי עם זה, מייביס.‬
‫עם מה?‬ ‫-איך היה היום שלך?‬
‫כדאי שתסתדרי.‬ ‫-איך היה היום שלך?‬
‫תסתדרי עם זה!‬
‫איך היה היום שלך?‬
‫תסתדרי, ביץ'.‬
‫עם מה, ביץ'?‬
‫- שורדת בגדול -‬
‫מה קורה, ביצ'ז?‬
‫מייביס, יש לך תלבושת צהריים לדפני?‬
‫משהו אפור ופשוט‬ ‫שגורם לי להיראות כמו "אנשים רגילים".‬
‫בהחלט. תלבושת נגישה מאוד‬ ‫מחכה לך בחדר ההלבשה.‬
‫תודה. היי, נלה.‬
‫היי.‬ ‫-טוב.‬
‫אז מה חדש לגבי צ'רלס רנה?‬
‫בזכות הסרטון הוויראלי מתצוגת האופנה,‬
‫הוזמנתי להשתתף בפודקאסט "צ'אט תרבות".‬
‫אני אוהבת את "צ'אט תרבות". הוא לא מתפשר.‬
‫אבל אני רק אקדם את החנות,‬
‫אשיג עוד המון מלאי ואמכור אותו.‬
‫אני רק צריכה שתאמיני בי עכשיו.‬
‫אני יודעת שאת כועסת.‬ ‫-ביץ'!‬
‫כדי להצליח בעסקים צריך לחבוט בכל הכוח,‬
‫וזה מה שעשית.‬
‫אז כן, אני מאמינה בך.‬
‫אחרת לא הייתי כאן.‬
‫למה אתן תמיד חושבות על הגרוע ביותר?‬
‫בגלל נימת הקול שלך, בעיקר.‬ ‫-תמיד האינטונציה.‬
‫מותק, אני תמיד בעדך. אנחנו שותפות.‬
‫אבל חוזה השכירות מתקרב, אז תנחשי מה,‬
‫אם תפשלי, אנחנו נשרוף את המקום הזה‬
‫ונגבה את דמי הביטוח.‬
‫זו הונאה, פשוטו כמשמעו.‬
‫אז את מוסרית מדי בשביל הונאה?‬
‫והמילה שנתמקד בה בשבוע הבא היא...‬
‫- מילת היום‬ ‫טינה -‬
‫"טינה". תפנימו אותה, בסדר?‬
‫נשתמש בה ביצירה הבאה שלכם.‬
‫טוב, נתראה בשבוע הבא.‬
‫תודה, מר כליל.‬
‫בכיף. נתראה בשבוע הבא.‬ ‫-בטח.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫אני מצטער, אבל... ההרשמה מאוחרת נסגרה.‬
‫בסדר. האמת שיש לי חדשות בשבילך.‬
‫כן? מה קורה?‬
‫מכרתי את הציור שלך בהשראת פפרמינט.‬
‫אין מצב. באמת?‬
‫תמורת 30,000 דולר.‬
‫שלושים אלף דולר?‬
‫הלקוח שלי היה בתערוכה, והוא התאהב בו.‬
‫מה? אני באחוזון העליון עכשיו?‬
‫עדיין לא.‬ ‫-עדיין לא?‬
‫מי קנה אותו?‬
‫בבקשה תגידי לי‬ ‫שזה לא הבחור ששאל אותי כל הזמן‬
‫איך יצאתי ממעגל הסיכון כנער.‬
‫או הבחור הג'ינג'י שכל הזמן קרא לי "גבר".‬
‫זה הבחור שכל הזמן אמר שהארלם בטוחה עכשיו.‬
‫אז יצירה שלי תהיה תלויה בבית שלו...‬
‫לנצח?‬
‫כן.‬
‫תקשיב, זאת הצעה מדהימה.‬
‫במיוחד לאמן בתחילת דרכו.‬
‫כן.‬
‫כאן אימאן דה דון,‬ ‫וברוכים הבאים ל"צ'אט תרבות".‬
‫- צ'אט תרבות -‬
‫אתם יודעים מה אנחנו עושים כאן.‬ ‫מדברים על...‬
‫התרבות.‬
‫וזה החבר שלכם, קלווין המלך.‬
‫אז מה יש לנו היום?‬ ‫סטייליסטית המידות הגדולות, מייביס בומונט.‬
‫היא הפכה לוויראלית‬ ‫כשביקרה את המעצב צ'רלס רנה.‬
‫היא אומרת שהוא משקר לגבי המידות שלו,‬
‫והיא ארגנה הפגנה בשבוע האופנה בניו יורק.‬
‫לבשת בגד שלא התאים למידותייך.‬
‫כולם ראו את ה"ביסקוויטים" שלך,‬ ‫שהציצו מכל מקום.‬
‫כן. הם היו לגמרי בחוץ.‬
‫אישית, אני אוהב נשים שיש אצלן מה לתפוס.‬
‫זה מגעיל. אבל תודה שהזמנתם אותי לפה.‬
‫תמיד שוכחים נשים במידות גדולות‬
‫בתעשיית האופנה,‬
‫ומעצבים כמו צ'רלס רנה,‬ ‫כשהם זורקים לנו עצם,‬
‫זו תמיד עצם לא מתאימה.‬
‫אז אני רק אומרת, צ'רלס רנה,‬
‫למה אתה לא יכול לעצב‬ ‫שמלה חמודה לנשים אמיתיות?‬
‫היא נכנסה בו.‬
‫בכנות, אמרתי מה שאמרתי. נכון מאוד.‬
‫הוא צריך לתת לקניה‬ ‫להלביש נשים לבנות ורזות.‬
‫זה הקטע שלו.‬ ‫-לעזאזל. קניה חוטף נזק היקפי.‬
‫בסדר.‬
‫אז את עומדת על שלך.‬ ‫-כן.‬
‫ובדיוק בגלל זה צ'רלס רנה על הקו.‬
‫מה אמרת?‬ ‫-בואו נתחיל בשיחה הזאת.‬
‫כן.‬ ‫-היי.‬
‫אז מייביס אומרת, צ'רלס,‬ ‫שיש לך דעות חשוכות על מידות,‬
‫והיא גם אומרת שאתה לא יודע לתפור.‬
‫לא נכון. אמרתי שאני צריכה שמלה חמודה...‬
‫אקצר. לא כל השחורים ערבים זה לזה.‬
‫מה?‬
‫אתם יכולים להאמין לי,‬ ‫מעצב בעל שם עולמי,‬
‫או לרמאית הנואשת הזאת.‬
‫זה תלוי בכם.‬ ‫-הנה זה בא!‬
‫סליחה. אני עשיתי סטיילינג‬ ‫לידוענים אמיתיים...‬
‫היי, תקשיבי.‬
‫אימאן, בגלל זה את לא מצליחה לעזור לאנשים.‬
‫יצאתי מאזור הנוחות שלי‬ ‫כדי לעצב לנשים גדולות יותר.‬
‫אולי כדאי להן לצאת מאזור הנוחות שלהן‬
‫ולהיות קצת אסירות תודה.‬
‫צ'רלס, זאת אמירה קצת נפיצה.‬
‫טוב, מכללה קהילתית.‬
‫אני מצטער. אני מתחמם כששמי הטוב מוטל בספק.‬
‫כן? אני מתחממת כשאתה לא מסוגל‬ ‫להתייחס אליי כמו שאני.‬
‫למה אתה לא יכול להגיד,‬ ‫"אישה עם מידות גדולות"?‬
‫לי אין לי בעיה להגיד "זין קטן".‬
‫ואו! חשבתי שאת מתנגדת לביוש.‬
‫אז את אומרת שאנשים עם זין קטן‬ ‫הם חסרי ערך מטבעם?‬
‫לא, לא אתה. זה לא מה שאני אומרת.‬ ‫מה שאמרתי...‬
‫אתם מקשיבים ל"צ'אט תרבות", חברים.‬
‫אנחנו צריכים לצאת להפסקה קצרה.‬ ‫כבר נחזור, ובשחור.‬
‫מה קרה פה הרגע?‬
‫כל הכבוד.‬
‫אתה יודע כמה בגדים אני צריכה למכור‬ ‫כדי להרוויח 30,000 דולר?‬
‫את לא יודעת כמה.‬ ‫-זה נכון.‬
‫אבל אתה מדהים.‬
‫כן.‬
‫מה קורה?‬
‫כסף משנה אנשים, מייביס.‬ ‫בכלל אפשר להיות אדם עשיר וטוב?‬
‫נשמע כמו שאלה מכשילה. אני לא יודעת.‬
‫אני לא רוצה לבזבז את כל הזמן שלי‬
‫בשליפת יצירות מהמותן לאספנים לבנים עשירים.‬
‫קום.‬
‫כליל, קום!‬ ‫-אלוהים, שאלות בזק.‬
‫כן, ביץ', שאלות בזק.‬
‫כליל, רווח כספי עוזר לך לעזור לעצמך?‬
‫כן.‬
‫רווח כספי עוזר לך לעזור לאחרים?‬
‫כן, לאימא שלי.‬
‫אתה מאמין שאתה יכול‬ ‫ליצור גרסה משלך להצלחה?‬
‫בדיוק.‬
‫אתה לעולם לא תהיה משהו‬ ‫שאתה לא רוצה להיות. לעולם לא.‬
‫פשוט לך עם האינטואיציה שלך.‬
‫למשל... תראה את כל הדברים שזימנתי לעצמי‬
‫כי פעלתי לפי האינטואיציה שלי.‬
‫בטח, נגררתי לפודקאסט, אבל אני אמצא פתרון.‬
‫וגם אתה.‬
‫כן.‬
‫בהחלט חומר למחשבה.‬
‫אני חשבתי על הרבה דברים.‬
‫את מתכוונת לזה?‬
‫"התחלות פוריות"?‬
‫כן. אני...‬
‫הלכתי למרפאת פוריות.‬
‫כן?‬
‫כן, והם נתנו לי המון מידע‬ ‫על תורמים אפשריים.‬
‫אתה יודע, הגובה שלהם,‬ ‫המשקל שלהם, איפה הם למדו.‬
‫רגע.‬
‫נבהלת שאת בהיריון והחלטת ללדת תינוק?‬
‫כן. אני רוצה להיות אימא.‬
‫ואני יודעת שאני לא יכולה לעשות את זה לבד,‬ ‫אבל אני יודעת שמרלי איתי,‬
‫ואתה איתי.‬
‫כן, אני איתך. דוד כליל! על מה את מדברת?‬
‫אנחנו כמעט בני 40. אני כמעט בת 40.‬
‫אם אני רוצה תינוק, אני צריכה למהר.‬
‫זה נשמע מטורף בקול רם, אבל...‬
‫קיבלתי את ההחלטה החשובה הזו בלי קשר לכלום.‬
‫לא משנה איזו עבודה אני רוצה,‬
‫או איזה גבר אני רוצה.‬ ‫אני צריכה לעשות את זה בשבילי.‬
‫יודעת מה אני כן יודע?‬ ‫-מה?‬
‫את תהיי אימא נהדרת.‬
‫תודה.‬ ‫-כלומר, גידלת אותי, פחות או יותר.‬
‫נכון.‬ ‫-לפנייך, שתיתי רק משקאות ממותקים.‬
‫אני לא מאמינה שעדיין יש לך שיניים.‬
‫זה היה מטורף. מספר החורים שהיו לך בשיניים.‬
‫כאילו חילקו אותם כמו סוכריות.‬ ‫-זה לא היה כזה נורא.‬
‫אימא שלך לא הלכה לרופא השיניים.‬
‫אל תגיד לה שאמרתי את זה.‬ ‫-לא אגיד לה כלום.‬
‫אלוהים, "אם סטודיו" אומרים‬ ‫שהם לא ישלחו לנו עוד אוברולים?‬
‫"צ'אט תרבות" היה אמור לקדם אותנו.‬ ‫-ויורדים עלינו במדיה החברתית.‬
‫אומרים שהתגרית בצ'רלס רנה‬ ‫רק בשביל לייקים וצפיות,‬
‫ושאין לך חנות אמיתית‬ ‫כי אף אחד לא שמע עליה.‬
‫לפחות אין לנו לקוחות שיראו שאין לנו בגדים.‬
‫חצי הכוס המלאה.‬
‫אנשים צריכים להפסיק לדחוף את האף.‬
‫בגלל זה הקטע עם דפני מחרפן אותי.‬
‫אופנה היא השריון שלי, מייביס, וגם שלך,‬
‫ולא ניתן לבני זונות המכוערים האלה ברשת‬ ‫לקבוע את הערך שלנו.‬
‫לפחות גם צ'רלס רנה נדפק.‬
‫כן.‬
‫כמה מהדוגמניות המידות הגדולות‬ ‫שהשתתפו בתצוגה שלו מארגנות חרם.‬
‫זה טרנדינג בטיקטוק.‬
‫זה לא הגיוני, אבל הלוואי‬
‫שחרא ועוד חרא שווה הצלחה. אתן מבינות?‬
‫רגע. צ'רלס צריך‬ ‫לשקם את התדמית שלו ולעצור את החרם,‬
‫ואת צריכה להחזיר‬ ‫את הספקים ואת הלקוחות שלך.‬
‫אז אולי תשתפו פעולה ותעשו משהו קטן.‬
‫ביץ', את חכמה.‬
‫ונראית טוב.‬
‫טוב, לא בקטע רע,‬ ‫אבל למה שצ'רלס רנה ירצה לעזור לנו?‬
‫כי יחד,‬
‫אם ניצור עיצוב סופר מגניב למידות גדולות,‬
‫כולם ירוויחו מזה.‬
‫שיתוף פעולה קטן-גדול.‬
‫היי.‬ ‫-כליל.‬
‫כן.‬
‫אני שמח שתפסתי אותך. יש לך רגע?‬
‫בטח.‬ ‫-כן?‬
‫כן.‬
‫היי, מה קורה?‬
‫אז...‬
‫אני צריך לקבוע גבולות בקריירה שלי.‬
‫אני יודע שעזרת לי להפוך לאמן‬
‫שאנשים מתים להוסיף‬ ‫לאוסף האמנות שלהם, אבל...‬
‫אני לא רוצה שיאספו אותי.‬
‫בסדר.‬
‫כן, אני רוצה למכור את האמנות שלי, כמובן.‬
‫אבל אני רוצה להחליט‬ ‫מי יהיו הבעלים של היצירות שלי,‬
‫למי אני מוכר אותן.‬
‫בטח שלא לזקן מהערב ההוא, מהתערוכה.‬
‫בחייך.‬
‫ואם זה לא מתאים לך, אז...‬
‫אצטרך לעבוד עם מישהו אחר.‬
‫אתה מוכשר מאוד, כליל.‬
‫ואני מאמינה בך, ללא ספק.‬
‫אבל העסק שלי לא עובד ככה.‬
‫אלה הלקוחות שלי.‬
‫אז...‬
‫כדאי שתעבוד עם מישהו אחר.‬
‫בסדר.‬
‫אני ממש מעריך את כל מה...‬
‫שעשית בשבילי. באמת.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫לא שמעת שאמרתי שאתה כבר לא אמן שלי?‬
‫כן, בגלל זה הלכתי...‬
‫אני כבר לא האמן שלך.‬
‫מה את רוצה לעשות?‬
‫שלום?‬
‫היי... לוקה.‬
‫אני מקווה שזה בסדר.‬
‫באתי אלייך הביתה ונתקלתי בג'ייד.‬
‫אלוהים. היא כבר לא גרה שם בכלל...‬
‫לא משנה.‬
‫בכל אופן, אמרת בהודעה שלך שאת עסוקה,‬
‫ותהיתי אם את מנסה להתרחק ממני.‬
‫אבל אני יודע שכשאת עסוקה,‬ ‫את שוכחת לאכול, אז...‬
‫הימרתי והכנתי לך כריך.‬
‫זה כנראה לא נשמע מרשים‬ ‫כשאני אומר את זה. "הכנתי לך כריך".‬
‫האמת, אני לא יודע מה לומר.‬
‫המקום הזה ממש יפה.‬
‫הוא כל כך ססגוני, צבעוני ומקורי.‬
‫הוא מאוד...‬
‫מאוד את.‬
‫אתן לך לחזור לעבודה.‬
‫בסדר.‬
‫שאלת אותי אם האהבה‬ ‫היא רק פגיעה הדדית והתגברות על זה.‬
‫אני חושב שלא.‬
‫אבל אני גם לא חושב‬ ‫שהאהבה היא רק מחוות גדולות.‬
‫אני חושב שהיא יכולה להיות‬ ‫כל הדברים הקטנים שביניהן.‬
‫לילה טוב.‬
‫אני בא.‬
‫מה קורה? היי.‬ ‫-היי.‬
‫יש לי רעיון. אני זקוקה לעזרתך.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני צריכה צבע.‬
‫צ'רלס רנה לא מבין בצבעים, אבל אני כן.‬
‫שנינו מבינים בצבעים,‬ ‫והשמלה הזאת דורשת הדפס.‬
‫כן. אפשר למצוא משהו, אבל יש לי שאלה אלייך.‬
‫למה הוא? למה אתה עובדת כל כך קשה?‬ ‫את לא צריכה את צ'רלס רנה.‬
‫מעולם לא הייתי קרובה כל כך למעצב אמיתי.‬
‫מעצבים יכולים להפוך‬ ‫את אופנת המידות הגדולות הגבוהה למציאות.‬
‫אני יודעת שזאת רק שמלה אחת,‬
‫וזו רק טיפה בים או מה שלא יהיה,‬
‫אבל השינוי חייב להתחיל איפשהו, נכון?‬
‫בואי נלך על זה.‬
‫בוא נלך על זה.‬ ‫-קדימה.‬
‫- ססיל ואניטה‬ ‫קדחת חצות -‬
‫כן, רדפתי אחרי איימי שרלד לא מעט.‬
‫אני לא מאמין שהיא סוף סוף השיגה לי.‬
‫מר רנה, זה כמו המועדון‬ ‫שבו לאנרדו דיקפריו יורק לך בפה.‬
‫אתקשר לסימון ואודיע לה שאנחנו כאן.‬
‫אל תתקשרי לסימון.‬ ‫סימון לא תבוא. היי, צ'רלס.‬
‫אני יודעת שהבאתי אותך לכאן בתואנת שווא,‬
‫וזה לא לגמרי חוקי,‬
‫אבל ידעתי שלא תסכים לדבר איתי‬ ‫אחרי הפודקאסט הזה.‬
‫נכון. גרטה, תזמיני מונית, תתקשרי לפודקאסט‬
‫ותתקשרי לעורך הדין שלי, האמיתי. בסדר הזה.‬
‫בסדר.‬
‫לדעתי, אוכל לעזור לך לעצור את החרם.‬
‫אני יכולה. אני רק צריכה חמש דקות מזמנך.‬
‫שלוש דקות ו-30 שניות.‬
‫נהדר.‬
‫מפעילה את הטיימר. דברי.‬
‫טוב, אז בואו נלך מהר יותר.‬
‫צ'רלס ויקטור רנה.‬
‫נולד במונרו, לואיזיאנה, ב-1980.‬
‫כשהילדים האחרים שיחקו פוגים וכדורסל,‬
‫אתה צפית בתצוגות אופנה‬ ‫ושרבטת את העיצובים שלך.‬
‫השמלה הראשונה שעיצבת‬ ‫הייתה לנשף הסיום של אחותך.‬
‫המשפחה שלך בקושי יכלה להרשות לעצמה לקנות‬ ‫ברשת מוזלת, ורצית לעצב לה משהו מיוחד.‬
‫ואז לקחת את השאפתנות הזאת‬ ‫כל הדרך לבית הספר לאופנה.‬
‫אבל אחרי שסיימת ללמוד,‬
‫בדיוק כמו שאר תעשיית האופנה,‬
‫החלטת להתמקד בגזרות רזות‬ ‫ובצבעים ניטרליים כדי להתקדם.‬
‫אבל יש הרבה נשים שהן בדיוק כמו אחותך‬
‫וכמוני, שרוצות ומשתוקקות‬
‫לחוות גם אופנה עילית.‬
‫רגע.‬
‫אז לקחתי את הגזרה‬ ‫של שמלת הדגל חשופת הגב שלך,‬
‫והוספתי לה הדפס נועז.‬
‫במבט ראשון, נכון, זה בטח לא הגיוני,‬
‫נראה קצת כאוטי, אבל...‬
‫אני באמת מאמינה...‬
‫שאתה ואני נוכל ליצור משהו יפה יחד.‬
‫אני חייבת לומר שאהבתי את השמלה.‬
‫תודה! היא יפה, נכון?‬
‫נוכל לשבת.‬
‫נוכל לשוחח.‬
‫אז... החלטנו לשים בצד את חילוקי הדעות בינינו‬
‫לטובת הכלל, כי שוויון במידות‬
‫הוא חיוני לעתיד האופנה.‬
‫כן, נכון.‬
‫בזכות הנחישות של מייביס,‬
‫השגנו את ההדפס הייחודי והיפהפה‬ ‫של כליל הולנד.‬
‫בזכות המומחיות שלי,‬
‫מה שאתם רואים לפניכם היום,‬ ‫כל זה, הוא רק ההתחלה.‬
‫זה נכון.‬ ‫-כן.‬
‫היי. כן, איך הפכתם לשותפים‬ ‫אחרי "צ'אט תרבות"?‬
‫את יודעת מה הבנתי? הבנתי שרק אנחנו נוכל‬
‫ליצור מקום לכולם סביב השולחן.‬
‫וגם, אחזק את מה שהוא אמר.‬ ‫נשות המידות הגדולות, אנחנו לא רק רגע חולף.‬
‫אנחנו התנועה, מותק. בסדר?‬
‫כן, תני להם את זה, מייב.‬ ‫-כן!‬
‫כן!‬
‫"זה מוקדש לנשים הגדולות בקהל‬
‫"קדימה, אחותי, כן‬ ‫תראי להם איך את מנענעת..."‬
‫ברכותיי, מייביס.‬
‫תודה.‬ ‫-את יודעת...‬
‫כן?‬
‫המעטתי בערכך.‬ ‫-באמת?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫ואפילו היו לך שם אינסטינקטים של מעצבת.‬
‫אתה באמת חושב?‬
‫אז על לא דבר.‬
‫שסיפקתי לך חשיפה.‬
‫זה מטורף בשבילך.‬
‫בואי נלך.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-גם לך.‬
‫אני כבר חוזרת.‬ ‫-לכי אליה.‬
‫מותק.‬
‫תראי מה זה, באת.‬
‫כמובן.‬ ‫-במראה יוקרתי.‬
‫זו מחמאה?‬
‫חברת מועצת העיר מור. לכאן.‬
‫עכשיו, תמונה משעשעת?‬ ‫-ממש לא.‬
‫זה הכי משעשע שתקבלי.‬ ‫-את מטעם היריבים?‬
‫בכל אופן, מותק, לא חשבתי שתבואי.‬
‫הייתי חייבת.‬
‫תקשיבי, מרלי, אני כל כך מצטערת.‬
‫אני לא רוצה לשנות אותך.‬
‫וגם אני אצטרך להתפשר,‬
‫אם תצטרפי אליי למסע הבחירות שלי.‬
‫זו הזמנה?‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫היית מדהימה הערב.‬
‫היה כל כך טוב. תראה. עשינו את זה.‬ ‫-את הורסת.‬
‫אני יודעת. לא הייתי מצליחה בלעדיך.‬
‫אני שמח להשתתף. את יודעת?‬ ‫-תודה.‬
‫אני צריך ללכת.‬
‫לאן אתה הולך עם החיוך המוזר הזה,‬ ‫ובחיפזון שכזה?‬
‫מי מחייך?‬ ‫-אתה. תראה איזה חיוך.‬
‫זה לא חיוך.‬
‫אתה נראה כמו פרסומת למשחת שיניים.‬
‫אני נפגש עם סימון.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן. חזר לי ה...‬
‫מזל טוב.‬ ‫-כן, תודה.‬
‫שמחה בשבילך.‬ ‫-אוהב אותך.‬
‫גם אני.‬ ‫-טוב.‬
‫ברכות שהזין שלך חזר לפעולה.‬
‫אלוהים, מייביס.‬
‫מה? ברכות שהזין שלך חזר לפעולה.‬ ‫-בסדר.‬
‫הזין שלי תמיד פעל.‬
‫רומא? מעולם לא הייתי ברומא.‬
‫לא יודע, לא נראה לי.‬
‫לא, תודה.‬
‫היי. כן.‬
‫אלוהים, הזמרת הזאת הייתה מדהימה.‬ ‫-נפלאה.‬
‫ואו.‬ ‫-נכון?‬
‫כל הערב.‬
‫מדהימה.‬ ‫-כל הערב.‬
‫עשית את זה.‬
‫דיי.‬ ‫-כן.‬
‫אני אוהבת אותך כל כך.‬ ‫-הצלחת. אני אוהב אותך.‬
‫תן לי לנחש. ג'ייד אמרה לך איפה אני.‬
‫תודה על הפרחים.‬
‫אבל פספסת את המסיבה. למה לא נכנסת?‬
‫לא רציתי...‬
‫להגזים.‬
‫אבל נראה שזה היה ערב נהדר, מייביס.‬
‫אני שמח בשבילך.‬
‫תודה.‬
‫זה באמת משמעותי בשבילי, לוקה. ברצינות.‬
‫יש לי כל כך הרבה דברים לקחת הביתה.‬
‫כן, כמובן. את בטח מותשת.‬
‫אני כל כך עייפה.‬
‫צריכה עזרה?‬ ‫-לא, הכול טוב. אני ניו יורקית. בוא נלך.‬
‫מונית!‬
‫לעזאזל. מונית!‬
‫תודה. רגע, זו המונית שלי.‬
‫היי!‬ ‫-רחוב 72 פינת החמישית.‬
‫מה נסגר? אתה רציני?‬ ‫-היי, צא! קדימה! עוף מפה!‬
‫ראית אותה עומדת שם וגנבת את המונית.‬
‫זו המונית שלה, הבנת?‬
‫מה שתגיד, גבר.‬
‫זה נכנס לתא המטען. תודה רבה.‬
‫נדבר אחר כך, מייביס.‬
‫נסיעה טובה.‬
‫גם לך.‬
‫היי!‬
‫אני חושבת שאנחנו נוסעים באותו כיוון,‬ ‫אם אתה רוצה טרמפ.‬
‫- בהשראת ספרה של מישל בוטו -‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬