Co se v Amerika hledá topmodelku s Nigelem Barkerem děje?
Začneme!
Peprmint!
Je to italský hřebec se zlatým srdcem.
Mluví čtyřmi jazyky.
Ale jeho nejplynulejším jazykem je jazyk lásky, mrchy.
Působí jako vysoký, tmavý a tajemný, s trochou zavazadel.
Ale kdo by neměl rád výzvy? Zde je Luca Berrada!
Cože?
Svlékání není tvoje parketa. Líbí se mi to, ale sakra.
Mám na tebe otázku, Mavis.
Jaký jsi měla den?
Ne, to ne. To mým vaječníkům dělat nemůžeš.
- Už toho mají dost. - Naprav to, Mavis.
- Napravit co? - Jak ses měla?
- Naprav to. - Jak ses měla?
Naprav to!
Jaký jsi měla den?
Naprav to, mrcho.
Napravit co, mrcho?
PŘEŽIJÍ JEN SILNĚJŠÍ
Jak je, mrchy?
Mavis, máš nějaký outfit na oběd ve stylu Daphne?
Něco šedého a špinavého, abych vypadala jako „ti lidé“.
Rozhodně. Velmi příjemný outfit na tebe čeká v šatně.
Děkuju. Ahoj, Nalo.
- Ahoj. - Dobře.
Co nového s Charlesem Renee?
Být virální na té módní přehlídce mi zajistilo místo v podcastu Kulturní chat.
Kulturní chat miluju. Je to taková prasárna.
Ale já jen zpropaguju ty sračky z obchodu a vezmu spoustu zboží, které prodám.
Jen potřebuju, abys mi teď věřila.
- Vím, že jsi naštvaná. - Děvko!
Aby ses prosadila v byznysu zlato, musíš mířit vysoko, což jsi udělala.
Takže ano, věřím ti.
Jinak bych tu nebyla.
Proč musíte vždy myslet na nejhorší?
- To hlavně ten tvůj tón. - Vždy to podání.
Zlato, vždy ti budu krýt záda. Jsme partneři.
Ale tento nájem se blíží ke konci, tak hádej co.
Když to posereš, spálíme to tu
a vybereme peníze z pojištění.
To je doslova podvod.
Takže jsi moc čestná na podvod?
A slovo pro příští týden je...
„Zahořklý.“ Zapamatujte si to, jo?
Použijeme to v dalším díle.
Uvidíme se příští týden.
Díky, pane Khalile.
- Uvidíme se příští týden. - Určitě.
- Ahoj. - Ahoj.
Promiň, ale... pozdní registrace je uzavřena.
Dobře. Vlastně jsem se s tebou chtěla podělit o novinky.
- Jo? Co se děje? - No.
Prodala jsem tvůj obraz inspirovaný Peppermint.
To ne. Vážně?
Za 30 000 dolarů.
- Třicet tisíc? - Jo.
Můj klient byl na výstavě a zamiloval se do něj.
Cože? Jsem teď součástí 1 %?
- Ještě ne. - Ještě ne?
Kdo to koupil?
Řekni mi, že to nebyl ten chlap, který se mě pořád ptal,
jak jsem překonal těžké dětství.
Nebo ne ta zrzka, co říkala: „Můj chlape“.
Ten, co pořád říkal, jak je Harlem bezpečný.
Takže mu bude kousek mého umění viset v domě...
navždy?
Ano.
Hele, je to úžasná nabídka.
Zvlášť pro umělce, který je na scéně nový.
Jo.
Dobře. Hlásí se Iman Don a vítejte v Kulturním chatu.
Víte, co tady děláme. Bavíme se o...
Kultuře.
A je tu s vámi i král Celvin.
Tak co máme dneska? Stylistku plnoštíhlých, Mavis Beaumont.
Stala se virální kritikou návrháře Reneeho.
Řekla, že lže o velikostech
a protestovala na newyorském týdnu módy.
Měla jsi špatně padnoucí velikost.
Tvoje špeky byly doslova všude.
Ano. Špeky se valily ven.
Osobně mám rád ženy silnější než Snickersky.
To je nechutné. Ale díky za pozvání.
Plnoštíhlé krásky jsou v módním průmyslu
vždycky opomíjeny.
A když nám návrháři jako Charles Renee hodí kost,
je vždycky špatně padnoucí.
Jen říkám, Charlesi Renee,
proč nemůžeš dělat roztomilé šaty pro opravdové ženy?
No, sakra. Trefa do černýho.
Řekla jsem, co jsem řekla. Přesně tak.
Oblékat hubené bělošky je na Kanyem.
- To je jeho věc. - Sakra. Kanye to schytal taky.
Dobře.
- Takže si stojíš za svým. - Jo.
A to je přesně ten důvod, proč je Charles Renee na lince.
- Cože? - Rozjedeme to.
- Ano, ano. - Ahoj.
Takže Charlesi, Mavis říká, že jsi velikostní fanatik.
A taky říká, že neumíš šít.
Ne. Já jen, že potřebuju rozkošné šaty...
Chci to zkrátit. Ne všichni jsme příbuzní, jo?
Cože?
Můžete stát za mnou, světově proslulým návrhářem,
nebo touto vypočítavou podvodnicí.
- To je na vás. - A je to!
Pardon. Já oblékala celebrity s opravdu velkým...
Hele, poslouchej.
Iman, proto nemůžeš lidem pomáhat, jasný?
Vystoupil jsem z komfortní zóny, abych vyšel vstříc baculkám.
Možná by měly ony vystoupit z té jejich a být trochu vděčné.
Charlesi, to je pobuřující.
Dobře, doktorande.
Omlouvám se. Rozpálí mě doběla, když je zpochybňováno mé dobré jméno.
Mě rozpálí, když mě nemůžeš nazvat tím, kým jsem.
Proč nemůžeš říct plnoštíhlá žena? Proč to neřekneš?
Klidně řeknu, že ho máš malýho.
Já myslela, že jsi proti body shamingu.
Takže říkáš, že lidi s malými ptáky jsou bezcenní?
Ne, ty ne. To není to, co říkám. Co jsem řekla...
Jste naladěni na Kulturní chat.
Musíme si udělat krátkou pauzu. Hned jsme zpátky.
Co to mělo být?
Do toho.
Víš, kolik musím prodat, abych vydělala 30 000 dolarů?
- Ani nevíš kolik. - Vážně ne.
Ale jsi úžasnej.
Jo.
Co se děje?
Peníze mění lidi, Mavis. Můžeš bejt dobrej boháč?
To je chyták. Neznám odpověď.
Jen nechci trávit čas
tvořením věcí pro bohaté bílé sběratele.
Vstávej.
- Khalile, vstávej! - Panebože, rychlopalba.
Jo, děvko, rychlopalba.
Khalile, pomůžeš si tím, že vyděláš?
Jo.
Pomůžou ty peníze ostatním?
Jo, mé mámě.
Věříš, že dokážeš vytvořit vlastní verzi úspěchu?
Přesně tak.
Nikdy z tebe nebude nic, co nechceš být... nikdy.
Prostě... následuj svou intuici.
Jako... hele, podívej, co jsem si manifestovala,
protože jsem se řídila intuicí.
Jistě, ponížili mě na podcastu, ale to vyřeším.
A ty taky.
Jo.
Rozhodně je o čem přemýšlet.
Přemýšlela jsem o spoustě věcí.
Myslíš tuhle?
„Plodné začátky“?
Ano. Já...
Byla jsem na klinice.
Jo?
Jo a dali mi spoustu informací o možných dárcích.
Jejich výšku, váhu, kam chodili do školy.
Tak počkej.
Ze strachu z těhotenství jsi přešla k tomu, že chceš mít dítě?
Jo. Chci být máma.
A vím, že to sama nezvládnu, ale... Vím, že mám Marley.
A mám tebe.
Jo, máš mě. Strýčka Khalila! O čem to mluvíš?
Bude nám 40. Mně bude 40.
Musím se do toho pustit hned.
Což zní šíleně říkat nahlas, ale...
Musím udělat velké životní rozhodnutí.
Nezáleží na tom, jakou práci chci.
Nebo jakého muže chci. Musím to udělat pro sebe.
- Víš, co vím? - Co?
Budeš skvělá máma.
- Děkuju. Pravda. - Skoro jsi mě vychovala.
Dřív jsem nepil nic jinýho než Mountain Dew.
Nemůžu uvěřit, že máš ještě zuby.
Bylo to šílený. Těch kazů, cos měl.
- Jako by je rozdávali. - Nebylo to tak zlý.
Tvá máma nikdy nechtěla k zubaři.
- Neříkej jí to. - Nic jí neřeknu.
Panebože, M.STUDIO tvrdí, že nám nepošlou žádné kombinézy?
Kulturní chat měl byznysu pomoct.
Na sítích nás kritizují.
Říkají, že pomlouváš Charlese Reneeho za lajky a zhlédnutí,
a že nemáš obchod, protože o něm nikdo neslyšel.
Aspoň nemáme žádné zákazníky, co by viděli, že nic nemáme.
Hlavně pozitivně.
Lidé by se měli starat o sebe.
Proto mě ta sračka s Daphne naštvala.
Móda je moje brnění, Mavis, a tvé taky.
A nenecháme ty hnusáky rozhodovat o našich hodnotách.
Aspoň je Renee taky v háji.
Jo.
Některé z plnoštíhlých modelek, které šly jeho přehlídku, organizují bojkot.
Je to trendy na TikToku.
To nedává smysl, ale... Kéž by
dva mínusy daly jedno plus. Víš, co myslím?
Počkej. Charles potřebuje napravit svou image a zastavit bojkot.
A ty musíš získat zpět své dodavatele a zákazníky.
Tak možná, kdybyste se dali dohromady a něco společně udělali.
Ty jsi chytrá, mrcho.
A hezká.
Bez urážky, ale proč by nám Charles Renee pomáhal?
Protože když společně
dokážeme vytvořit jeden skutečně skvělý kousek pro plnoštíhlé,
tak všichni vyhrají.
Trocha spolupráce.
- Čau. - Khalile.
Jo.
Dobře, že tu jsi. Máš chvilku?
- Jasně. - Jo?
Jo.
Co je?
Takže...
Potřebuji mít jasno v tom, co chci pro svou kariéru.
Vím, že mi pomáháš stát se umělcem,
kterého lidé touží mít ve sbírce, ale...
Nechci, aby mě sbírali.
Dobře.
Ano, chci své umění prodat, samozřejmě.
Ale chci mít kontrolu nad tím, kdo to koupí,
jako... komu to prodám.
A rozhodně ne tomu týpkovi ze včerejšího večera?
No tak.
A jestli s tím nesouhlasíš, pak...
Budu muset najít někoho jiného.
Jsi nesmírně... talentovaný, Khalile.
A já ti velmi věřím.
Ale takhle můj byznys nefunguje.
Jsou to moji klienti.
Takže...
Měl bys pracovat s někým jiným.
Dobře.
Vážím si všeho,
cos pro mě udělala. Ano.
Kam jdeš?
Neslyšel jsi mě říct, že už nejsi můj umělec?
Jo, proto jsem chtěl vyrazit...
Už nejsem tvůj umělec.
Co chceš dělat?
Haló?
Ahoj... Luco.
Snad je to v pořádku.
Zastavil jsem se u tebe a narazil na Jade.
Panebože. Ani tam nebydlí...
To je jedno.
Každopádně jsi psala, že nemáš čas, což možná bylo tím, že ses distancovala.
Ale vím, že když nemáš čas, zapomínáš jíst, takže
jsem využil šance a udělal ti sendvič.
Není to nic extra, když to říkám, asi. „Udělal jsem ti sendvič.“
Vlastně ani nevím, co říct.
Tohle místo je opravdu krásné.
Je to tak zářivé, barevné a originální.
Je to velmi...
jako ty.
Měl bych tě nechat pracovat.
Dobře.
Ptala ses mě, jestli je láska jen o ubližování si a překonávání toho.
Myslím, že ne.
Ale nemyslím, že jsou to jen velká gesta.
Myslím, že by to mohly být všechny ty maličkosti mezi tím.
Dobrou noc.
Už jdu.
- Co je? Ahoj. - Ahoj.
- Mám nápad. Potřebuju pomoc. - Dobře.
Potřebuju barvu.
Charles Renee nezná barvy, ale já je znám.
Oba známe barvy a tyhle šaty potřebují vzor.
Jo. Můžeme na to přijít. Ale zeptám se na tohle.
Proč on? Proč se tak snažíš? Charlese Reneeho nepotřebuješ.
Dobře. Tak blízko skutečnému návrháři jsem nikdy nebyla.
A oni umí plus-size módu udělat realitou.
A... vím, že jsou to jen jedny šaty
a je to jen jehla v kupce sena nebo co, ale změna musí někde začít, ne?
Jdeme na to.
- Jdeme na to. - Jo.
CECIL & ANITA PŮLNOČNÍ HOREČKA
Jo, Amy Sheraldovou uháním už dlouho.
Nemůžu uvěřit, že to pro mě má.
Dobře, tohle je jako klub, kde ti Leo DiCaprio plivne do pusy.
Zavolám Simone a dám jí vědět, že jsme tady.
Simone nevolej. Simone nepřijde. Ahoj, Charlesi.
Vím, že jsem tě sem dostala pod falešnou záminkou.
což není úplně legální,
ale věděla jsem, že bys mě po podcastu odmítl.
Jo. Greto, zavolej auto, zavolej do podcastu a pak mému právníkovi.
Dobře.
Můžu ti pomoct zastavit ten bojkot.
Můžu. Potřebuju jen pět minut tvého času.
Tři minuty, 30 vteřin.
Skvěle.
Spustím časovač. Můžeš.
Dobře, pojďme rychleji.
Charles Victor Renee.
Narodil se v roce 1980 v Monroe v Louisianě.
Když ostatní chlapci hráli Pogs a basket,
ty jsi sledoval přehlídky a kreslil vlastní návrhy.
První šaty, které jsi ušil, byly na ples tvé sestry.
Tvoje rodina měla sotva na TJ Maxx a tys chtěl udělat něco speciálního.
A tuto ambici sis vzal až na módní školu.
Ale po maturitě,
stejně jako zbytek módního průmyslu,
ses rozhodl zaměřit na štíhlá těla a neutrální barvy, aby ses prosadil.
Ale je tu spousta žen, jako je tvoje sestra
a jako já, které chtějí a touží po tom
zažít také svět vysoké módy.
Počkej.
Vzala jsem siluetu tvých šatů bez zad
a vytvořila jsem k ní výrazný potisk.
Na první pohled to pravděpodobně nedává smysl,
vypadá chaoticky, ale...
Upřímně věřím...
že ty a já bychom mohli společně vytvořit něco krásného.
Musím říct, že se mi ty šaty líbí.
Díky! Jsou pěkné, že?
Sedněme si.
Popovídáme si.
Takže... víte, rozhodli jsme se dát naše rozdíly stranou,
pro větší dobro, protože rovnost ve velikosti
je pro budoucnost módy nejdůležitější.
Ano, to je.
S Mavisinou houževnatostí.
Máme jedinečný, krásný tisk Khalila Hollanda.
S mou odborností.
Co dnes vidíte před sebou, je všechno jen začátek.
- To je. - Ano.
Ahoj. Jo, jak jste došli od Kulturního chatu k partnerství?
Víte, co jsem si uvědomil? Že je na nás,
abychom vytvořili místo pro všechny u stolu.
A také vycházet z toho, co právě řekl.
Tlustý holky, nejsme jen chvilkový trend. Jsme hnutí. Dobře?
- Dobře. Řekni to, Mav. - Jo!
Jo!
Jednou pro velký holky v davu.
No tak, sestro, jo,. Ukaž jim, jak to vyřešit...
Gratuluji, Mavis.
- Díky. - Víš co?
Co?
- Podcenil jsem tě. - Vážně?
- Ano. - Dobře.
A dokonce v sobě máš i návrhářské instinkty.
- Myslíš? - Ano.
Takže nemáš zač.
Za ty reflektory.
Je to pro tebe velké.
Jdeme.
- Hezký večer. - Tobě taky.
- Hned jsem zpátky. - Jdi tam.
Zlato.
Podívejme se. Přišla jsi.
- Samozřejmě. - Vypadáš zatraceně draze.
To je kompliment?
Městská radní Mooreová. Zde.
- Co takhle zábavnou? - Ne.
- Zábavnější to nebude. - Jsi snad rivalka?
Každopádně, zlato, já... jsem si nemyslela, že přijdeš.
Musela jsem.
Poslyš, Marley, mrzí mě to.
Nechtěla jsem tě měnit.
A budu muset také udělat kompromis,
pokud se ke mně připojíš v mé kampani.
To je pozvánka?
- Ahoj. - Ahoj.
Dneska jsi byla skvělá.
Bylo to skvělé.
- Šílené. - Máme to.
Já vím. Bez tebe bych to nezvládla.
- Rád jsem byl součástí. Chápeš? - Díky.
Musím běžet.
Kam míříš s tím divným úsměvem a touhle chůzí?
- Kdo se směje? - Ty. Se podívej.
To není úsměv.
Jako by tě čtyři z pěti zubařů schválili.
Jdu ven se Simone.
- Dobře. - Jo. Tvůj kluk má zpět svoje...
- Tak gratuluju. - Jo, díky.
- Jsem ráda. - Mám tě rád.
- Já tebe. - Jo.
Dobře, že ti pták zase funguje.
Bože. Mavis.
Co? Dobře, že ti zase funguje.
Dobře. Vždycky fungoval.
Řím? V Římě jsem nebyl.
Já nevím.
Ne, děkuji.
Ahoj. Jo.
- Bože můj, ten zpěvák byl úžasný. - Neuvěřitelný.
- Páni. - Že?
Celou noc.
- Byla skvělá. - Celou noc.
Zvládla jsi to.
- Dayi. - Ano.
- Mám tě moc ráda. - Dokázala jsi to. Já tebe.
Budu hádat. Jade ti řekla, kde mě najdeš.
Mockrát děkuju.
Přišel jsi o večírek. Proč jsi nepřišel?
Nechtěl jsem...
dělat moc.
Ale vypadalo to na skvělou noc, Mavis.
Mám z tebe radost.
Děkuju.
To opravdu hodně znamená, Luco. Upřímně.
Já... Beru si toho domů tolik.
Ano, jistě. Musíš být vyčerpaná.
Jsem tak unavená.
- Potřebuješ pomoc? - Ne. Jsem Newyorčanka. Jdeme.
Taxi!
Kurva. Taxi!
Děkuju. Počkej. To byl můj taxík.
- Hej! - 72. a 5...
- Co to kurva je? To myslíš vážně? - Vypadni! Běž! Vypadni!
Viděl jsi ji tam stát, vzal jsi jí ho.
To je její taxi, capisce?
Jak chceš.
Tohle jde do kufru. Díky moc.
Tak zatím, Mavis.
Dobře dojeď.
Ty taky.
Hej!
Myslím, že jedeme stejným směrem, jestli se chceš svézt.
INSPIROVÁNO KNIHOU MICHELLE BUTEAU
Překlad titulků: Rudolf Havlík