«Пісочний годинник» напоготові. Фінальна перевірка.
До зближення 1,5 км. На мій сигнал.
- На сигнал. - Десять, дев'ять…
ВІСЬ СВІТУ 1962 РІК
- Титан за 1,2 км. - …вісім, сім,
- шість, п'ять… - За один км.
- Вимкнути гамма-симулятори. - …чотири, три, два, один.
ШОУ
Ти досліджуєш далину?
Так просто не поясниш, Хіро…
але я дуже скоро вернуся.
Ти навіть джипом керувати не вмієш.
Іди до біса.
Може, й піду.
БРАНДТ
ОПЕРАЦІЯ «ПІСОЧНИЙ ГОДИННИК»
ДЕНЬ ОПЕРАЦІЇ: ФОКСТРОТ ДЕНЬ ШОСТИЙ
Центр, це керівник «Пісочного годинника».
День перебігу операції: Фокстрот.
Передача наосліп.
Сьогодні я поховав Берка.
Я хочу розвідати узвишшя.
Гляну, чи ловить там сигнал.
ДЕНЬ ОПЕРАЦІЇ: ОСКАР ДЕНЬ 15
Центр, це керівник «Пісочного годинника».
День операції: Оскар. Пайки скінчилися.
Останній я з'їв учора.
Надіюся, зловлю щось на вечерю.
А якщо ні, то не знаю, що робитиму.
Ти це бачив? Бачив?
- Га? - Що це було?
Що бачив?
Прилади щось показують, але це якась маячня.
Яка різниця? Це було неймовірно.
Я навіть не розумію, що ми зробили. А ти?
Фіксується якась аномалія. Не знаю, чи це титан.
Що?
Центр, ви мене чуєте? Прийом.
Центр, ви мене чуєте?
Хто…
Хто це? З ким я говорю?
Прийом.
Хто це?
З ким я говорю?
О боже. Слава богу.
Хвала богу.
Це майор Ліланд Лафаєт Шоу третій. Моя команда загинула.
Капсула пошкоджена.
Провізія скінчилася.
Центр, я прошу про евакуацію.
ЗА МОТИВАМИ ПЕРСОНАЖА «ҐОДЗІЛЛА»
МОНАРХ: СПАДОК МОНСТРІВ
Що воно таке, Зук?
Пристрій надсилає сигнал, як я й припускав.
Він мав стрибати, поки не знайде титана.
А натомість, видно, підхопив частоту експедиції «Пісочний годинник»,
коли «Монарх» думав, що загубив тебе в розщелині.
То ж було… То ж було у 1962 році. Як таке…
Як ти й сам побачив, час там відносний.
Центр, дайте відповідь. Повторюю: це керівник операції.
Поговори з ним.
Поговори з ним, Лі.
Що ти тоді хотів почути?
Я…
«Пісочний годинник», це Центр.
Ми думали, що втратили вас.
Майже втратили.
Більшість команди.
Але боже ж мій, як приємно когось почути.
А Біллі Ранда там? Можна з ним поговорити?
Можу я поговорити з Біллом?
Він пробує встановити з вами контакт.
Ми якнайскоріше йому повідомимо.
Ви вже думаєте, як мене звідси витягти чи…
- Ми над цим працюємо, майоре. - Добре.
Але одне я вам гарантую: ви повернетеся додому.
Звучить переконливо.
Я ще ніколи в житті не був такий переконаний.
Кейт!
Іди глянь.
Що ви знайшли?
Подвійну зіницю.
Резонансна частота пісні титана
створює суміщений візерунок у формі хвилі.
Який у цьому сенс?
Можливо, ніякий.
Можливо, я відчуваю вібрації та інтерпретую їх як «розгубленість».
А може, це я розгублена і проєктую це на титана.
Пробачте.
Лише з вами я можу говорити про це й не почуватися…
геть божевільною.
Ти не божевільна, Кейт.
Звукова частота, яку ти чуєш, реальна.
Титан збився з маршруту міграції,
і ніхто не може його знайти.
І хоч як ти це відчуваєш, я думаю…
Думаю, ти маєш рацію.
Він заблукав.
Завдяки тобі його можуть знайти й відправити назад у вісь світу.
Якщо він заблукав, то може бути будь-де.
Навіть посеред Атлантики.
Вібрації, які я відчула на причалі,
були менш інтенсивні, ніж у Санта-Соледад.
А якщо він відпливає далі й далі?
Але ти відчула їх тут.
Біллі знайшов одне місце в Японії.
Його в маршруті нема, але він позначив його як «важливе».
І чим же воно важливе?
Його прокляли.
Ось. «Місцева легенда розповідає про жінок, які ставали одержимі йокаєм,
демоном, який заманював свої жертви в темряву».
Я знайшла фотографії…
Так.
Глянь на знімки з села.
Хто вони?
Ця жінка сказала, що в демона був глибоко-горловий вібруючий голос.
І Біллі вважав, що демон – це титан?
Він вважав, що це цілком можливо.
Якщо ці жінки вміли тлумачити значення пісні,
через цей зв'язок ми знайдемо титана
до того, як Лі його знищить.
Ти в пристойному вигляді?
Залежить від визначення цього слова.
Ти відповідаєш більшості визначень.
Пробач за вчорашнє. Дарма я тебе поцілував.
Ні. Поцілував не ти. Я…
Поцілувалися ми.
Ми маємо минуле. Таке буває. Це… нормально.
Ти кудись їдеш?
Так.
Хочу провітритися.
Розумію.
І куди ти їдеш?
У Таїланд.
Непоганий вибір.
Їдеш один?
Мене запросили.
І хто ж?
Одна нова знайома.
Нічого серйозного.
Коли ти кажеш «нічого серйозного»,
здається, що це серйозно.
Чому всім є до мене діло?
Я з деким познайомився і їду в поїздку.
Мені потрібен твій дозвіл?
Ні. Я…
Я такого не казала.
Набридло, що всі вказують мені, що робити.
Що правильно, а що ні.
Які в мене зобов'язання перед сім'єю, перед «Монархом».
Щодо порятунку світу.
Це моє життя.
Як скажеш.
Дайте пройти.
Кора Матео?
Вибачте.
Хто?
Ви поїдете з нами.
Я втратив з ним зв'язок. Повернеш його?
«Пісочний годинник». Ви мене чуєте?
«Пісочний годинник». Говорить Центр. Як мене чуєте?
Поверни сигнал, Зук.
У тобі ще чимало магії, я точно знаю.
Це не магія, це фізика.
Можеш посилити сигнал?
Міг.
Давай же.
Ловися.
«Пісочний годинник»,
- ви мене чуєте? - Так. Чую.
Це «Пісочний годинник».
Чую вас. А ви мене?
Ви мене чуєте, майоре?
Я вас чую, прийом.
Я подумав, що втратив вас.
Е ні. Я ще тут.
Як тримаєтеся, воїне?
Тепер уже краще. Краще.
То як ви будете мене витягати?
Повідомте спершу про обстановку.
Активність ГННУІ спостерігається?
Окрім тієї, що вбила всю мою команду,
сороконіжка завбільшки як вагон метро.
Ясно.
А що з Ґодзіллою?
З Ґодзіллою?
На жаль, нема.
- А чому ви питаєте? - Це важливо.
Ґодзілли ніде не видно?
Ні. А чому це важливо? Як це поверне мене додому?
На зв'язку, майоре.
Так я й думав.
Коли я вперше був у розщелині, Ґодзілли там не було.
- Лі, а ти впевнений, що не… - Добре. Добре.
Перестань. Новий план.
Ми не знаємо, де титан зараз.
Але думаю, я знаю, де він був тоді.
Зук, а ми можемо почепити на титана трекер?
У спусковому модулі було радіо…
- Мабуть, зможу. - Центр, ви ще там?
Чуєте мене?
Поверніться на спусковий модуль.
Скажіть, коли будете в ньому.
Вибачте. Повернутися в модуль?
Правильно.
Вас зрозумів.
ПХУКЕТ, ТАЇЛАНД
Удар!
Перший раунд. Отак. Другий. Отак.
Раз! Раз!
Раз, два!
Ти приїхав.
- Приїхав. - Я все тобі тут покажу.
Вип'єш чогось?
Аякже.
Дякую.
З приїздом у Таїланд.
- То ти тут живеш? - Здебільшого так.
Це був улюблений батьків проєкт – порятунок тутешніх джунглів.
Але йому швидко набридло, як і наші відносини,
і він подарував цей будинок мені на 21-річчя.
А мій подарував мені навушники.
Співчуваю через твого батька.
- Це лінія компанії? - А мені як знати?
Я не маю жодного стосунку до компанії чи до того, чим займається батько.
Приємно, мабуть. Не перейматися.
Усе не так просто.
Готово.
Я дістав схемну плату.
Зрозумів.
Доктор Сузукі розкаже, як її далі зібрати.
Зук. Зук?
Він там з вами?
Так, Лі. Я тут.
Боже мій. Як же приємно чути твій голос.
Він якийсь кволий. Ти не захворів?
Канзас не погоджується з моєю алергією, і я…
Сигнал проходить через розщелину.
От звук і спотворюється.
Мабуть, у цьому й… мабуть, так і є.
З цим розібралися. Візьми аноди з мікросхеми, яку ти щойно дістав.
Добре.
Під'єднай їх до зелених проводів гіроскопа
від авіагоризонту.
Добре, ан… Почни з анодів. Аноди – це…
такі золоті штучки, схожі на таблетки?
- Так. - Добре. А…
А розкажи, як ця техніка мене звідси витягне.
Чи це теж секретна інформація?
Майоре, треба, щоб титан відкрив розщелину
і ви могли на чомусь повернутися назад.
А навіщо цей ризик з трекером? Я не розумію.
Уся ця операція – суцільний ризик.
І це ваше завдання, воїне.
Добре. Зрозумів.
Вивчення й оборона.
ПІВДЕННА ЧАСТИНА ТИХОГО ОКЕАНУ
- Привіт. - Що за нафік?
Посилаєте по людей головорізів без жодних пояснень?
Хіба ми не друзі? Хіба не їли разом локшину?
Друзі?
Не знаю, чи ти пам'ятаєш, але ми мали спільний план,
а ти раз і щезла.
А потім я бачу тебе, подруго, поруч з Брендою Голланд.
Я зробила, що обіцяла. Я збирала інформацію.
Ні. Ти брала активну участь!
Ти хоч знаєш, що зараз відбувається?
Ми маємо лише фрагмент титана з твоїм пристроєм, що стирчить з нього.
Ми переживаємо кризу.
Ситуація вкрай серйозна.
Титан на волі, й він убив Хіроші.
Я не хочу, щоб він ще когось убив.
Думаєте, я хочу?
Не думаю.
Тому ти й тут.
Ми вважаємо, що твій пристрій збив титана з міграційного маршруту
і спонукав до буйства. Бозна-де.
Пристрій не мій. А Apex.
Тому спитайте в Apex Cybernetics.
Уже спитали.
І Волтер Сіммонс шокований, що купка недобросовісних осіб
взялася за несанкціоновану й ризиковану операцію.
Вони пообіцяли повну прозорість.
Тепер Голланд грає за правилами, але вже обачніше.
- А як же інакше? - А як же інакше.
Ще й Тріссоп десь зник, тож залишилася тільки ти.
Допоможи з'ясувати, що зробив пристрій,
як на титана вплинув твій код.
Може, допоможеш нам його спинити.
Мені знадобиться захисний костюм.
Я теж маю сестру.
- Що? - Так.
Після того як найкращі лікарі з ЕКЗ підвели батьків, вони удочерили мене.
А через рік…
мою сестру Маю.
Чудо-дитя.
І я для них стала: «Ізабель хто?»
У тебе з Кейт було так само?
Ти роками працюєш з татом,
аж раптом
з осі світу з'являється Кейт і ти стаєш «Кентаро хто?»
Я ненавиджу Apex так само сильно, як ти ненавидиш «Монарх».
Вони всі хочуть змінити світ.
А я хочу створити новий, але сама не впораюся.
А ти, Кентаро? Що хочеш ти?
А чому саме цей титан?
А ви хочете пообирати?
Ви говорите прямо як я.
Цей титан достатньо великий, щоб відкрити розщелину й витягти вас.
Як?
Як ви це знаєте? І як знаєте, що тут і як?
Доктор Сузукі – справжній чаклун.
Виявив сигнатуру титана поблизу місця вашої посадки.
Хто ви?
Кажете, ви засекречений учасник операції.
Я знаю всю команду.
Біллі не кличете, просите позначити титана,
а я навіть не знаю вашого імені. Хто ви?
Справедливо, майоре.
Звіть мене «полковник».
Ага.
Я долучився пізніше.
Я той, хто хоче навести в цьому хаосі лад.
Тоді я маю бути вдячний, сер.
Чом би вам про себе не розказати?
Щоб усе було чесно й відкрито.
Добре. Що ви хочете знати?
Почнімо з вашої… сім'ї. Ви маєте сім'ю?
Одружений я не був, але…
недавно познайомився з дітьми, які думали, що втратили батька.
Тепер вони мені як рідні.
У мене схожа ситуація. Я…
Нагорі є один хлопчик. Я був добрим другом його мами.
Сказав йому, що повернуся. Поклявся йому.
Тому не робіть мене брехуном, полковнику.
Не в цьому житті.
Добре. Стривайте.
А це що?
- Що там, майоре? - Ні, ні.
Тут… Пахне пожежею від електрики, але…
Тікайте!
Негайно тікайте!
Ви живий, майоре?
Так.
Хоч і добряче потовчений.
Але не страшно, загоїться.
Секундочку.
Хай йому чорт.
Центр, ви не повірите, на що я дивлюся.
На якийсь табір. Там табір.
Я не знаю, що це.
Звідки тут табір?
- Майоре, це прямий наказ. - Боже мій.
Не підходьте до табору й виконуйте завдання.
Кейко.
Кейко?
Кейко!
Кей!
Що там написано?
Якщо я правильно розберу почерк Біллі,
десь тут має бути стежка, що веде до кілець…
- Он вона! - Що?
- Ви його кохали? - Біллі?
Шоу.
Ні. Між нами все було не так.
Ясно.
Це було…
Що там написано?
Не заходити.
Як ми зайдемо?
Має бути обхідний шлях.
Або ж так.
А це що?
Позначки. Могил.
Це, мабуть, тут. Місце, де жінки відчули вібрацію.
Кейко!
Кей! Кейко!
- Не спіши, синку. - Не спішити?
Вона жива, й вона тут.
Розумію, але все складно.
Як це ви розумієте?
Що ви недоговорюєте?
Багато що, синку.
Ви ж не Центр?
Ні. Але це неважливо.
Важливо лише одне.
- Будь-що її захистити. - Боже. Ви говорите точнісінько як я.
Повтори, Лі.
Що?
Повтори, що ти оце сказав.
Я сказав, що ви…
говорите точнісінько… як я.
Боже мій.
Не панікуй, Лі.
Я божеволію.
Не панікуй.
Хто ви?
Я – це ти, тільки старший.
Я – це ти.
Спитай у мене будь-що.
Якщо ви не просто в моїй голові,
якщо ви – це справді я…
то знаєте, яка вона важлива.
Вона була моїм завданням.
І я мав її захищати. Ба більше…
Ти її кохаєш. Я знаю.
Ні, я цього не казав. Не казав.
- Я цього не казав. - Ні. Тобі не дозволяли,
але я завжди був дуже обережний. Навіть подумки.
Я ношу твої шрами, Лі.
Усі.
Шрам Кейко найболючіший.
Але то вже в минулому, Лі.
Якщо вона жива, то не в минулому.
У минулому.
Вона сказала: «В іншому житті, в іншому світі
ми могли б бути разом».
Якщо вона жива, я можу це змінити.
І зміню.
- Ні, ні. Чекай. - Так.
Нікуди не йди, Лі. Нічого не роби.
Нічого не роби.
А якщо я зміню минуле?
Лі, ти знаєш, як вчинити.
Хіба?
А ти знаєш?
Якщо ти підпустиш його до неї,
то зміниш усе її майбутнє.
Воно більше не буде визначене.
І статися може будь-що.
Це рішення я мав приймати не зараз,
а тоді.
Я її бачу.
Назвіть хоч одну причину до неї не підійти.
Я назву тобі три.
Перша:
рятувати її поки що не треба.
Я розумію, я ціную її стійкість.
Це все зворушливо, але я поклявся її захищати.
Захищати її. Так. Навіть від себе.
Невже ти ризикнеш, утрутившись
і зіштовхнувши її зі шляху до справжнього порятунку?
Ви не знаєте, що буде, якщо я зараз втручуся.
Ви цього не знаєте.
Не знаю.
Але точно знаю, що буде, якщо ти не втрутишся.
Ти її незабаром урятуєш,
і вона проживе життя, яке, як ти вважав, вона через тебе втратила.
А що за дверима номер два?
Оце вже краще.
Пам'ятаєш, я згадував про дітей?
Це діти Хіро.
Ти їх любиш, Лі.
Ти їх полюбиш.
Але якщо Кейко повернеться раніше,
ми не знаємо, як сильно це все змінить.
А третя причина?
Вона найважча.
Бо зараз саме мить її відпустити.
Так. Урятувати її.
Нічого не роби, Лі.
Просто спостерігай.
Мотузка.
Він спілкується через воду.
Це криниця.
Думаю, інші спускалися туди й чули клич титана.
Ти туди не спустишся, Кейт.
Спинися. Це небезпечно.
Я не впаду. Я легша.
- У разі чого ви мене витягнете. - Так.
Я казала те саме…
у Казахстані.
І відтоді щодня шкодую про ту помилку. Тому прошу тебе, ні.
То не була помилка. Не була.
Що ще ви могли зробити?
Ви мали шукати відповіді, як і я.
Іноді те, що нас гнітить, тримає нас у безпеці.
Я тобі довіряю, Кейт. Знайди те, що там унизу.
Добре.
І що ви вже встигли з'ясувати?
Пристрій під'єднується до нервової системи
і керує сигналами.
Це не для керування. А для розуміння.
Задумка Бренди – надсилати швидкі сигнали
у мозок і назад, поки ми не зрозуміємо його мову.
До речі, я хотіла вам подякувати…
за те, що дали вийти з води сухою.
Дякуй не мені, а Бренді.
За що?
Можу дати почитати стенограму її пояснень «Монарху».
Вона не тільки не згадує твого імені,
але й досить спритно викручується, щоб про нього й не узнали.
Не розумію, чому вона на це пішла.
Цю загадку залишимо на потім.
Пограємо в номерні знаки?
Що?
В аеропорт їхати дві години. Хочу трохи розрядити атмосферу.
- Я не просив тебе їхати зі мною. - Знаю.
Але я подумала, що так матиму дві години переконати тебе не їхати.
І залишитися до завтра, як ми й планували.
Навіщо? Навіщо я тобі?
Якщо чесно, після загибелі твого тата
я думала, ти зрозумієш.
Наші сім'ї роками стикалися з загрозою титана,
і стало тільки гірше.
Я вірю, що настав час для нових рішень.
Твоїх рішень.
Ми бачили все зсередини. Ми обізнані так само як будь-хто інший,
і хіба не ризикуємо тим самим?
Розумію. Ти багата.
- Звикла отримувати бажане. - Гроші тут ні до чого.
Так кажуть ті, хто має гроші.
Так, мій батько багатий.
І я ризикую всім, що маю.
Якщо в нас нічого не вийде, я лишуся ні з чим.
«У нас»?
Пам'ятаєш нашу першу розмову в Токіо?
Про те, що після нападу Ґодзілли минуло чотири роки, а нічого не змінилося.
«Монарх» не зробив життя безпечнішим, як і військові,
корпорації чи навіть мій батько.
Нас тепер ніщо не убезпечить.
Отож-бо. Тепер нас ніщо не убезпечить.
Той напад змінив світ за одну ніч,
а якби в цьому не було потреби?
А якби ми жили у світі, де не було б ніяких Днів Н?
Якесь безглуздя.
Ти був у осі світу.
І знаєш, що там розуміння «безглуздя» інакше.
Про що ти?
Не знаю, чи варто розповідати більше,
поки ти не зі мною.
Дозволь щось спитати.
Як думаєш, чому твій батько розкрив тобі таємницю…
про те, де він був?
«Кампай».
Не Кейт. Не комусь іще. А тобі.
Можливо, тому, що хотів, щоб ти зробив власний вибір,
не переймаючись тим, що думають інші.
Як це зробив він.
- Так не туго? - Ідеально.
Добре.
- Щойно відчуєш небезпеку… - Голосно закричу.
Будь обережна. Я не можу втратити ще й тебе.
Я оце думала: якщо й робити це з кимось…
я рада, що саме з вами.
Готова?
Готова.
Добре.
Іди. Прямо вперед.
Іду. Я ще далеко?
Уже недалеко. Ти майже дійшов. Він прямо попереду.
Як ви знаєте?
Бо бачив, як був там востаннє, коли ми її повернули.
Я ніби щось бачу.
Великий масив суші метрів за 500 від мене.
- Нагадує осине гніздо з пекла. - Осине гніздо з пекла?
Так, це воно. А тепер не дрімай,
бо буде нелегко.
Що за чортівня?
О господи.
- Іще трохи. - Добре.
Кейт!
Повідом, як знайдеш скелю. Я скажу, куди йти.
Я її бачу. Вона величезна.
Титан за тією штукою. Тепер іди до скелі.
Він прямо всередині неї.
Як у мушлі.
Пролізеш у неї і знайдеш на другому боці титана.
Лізь прямо у скелю.
- Я на місці. - Добре. Лізь усередину.
Добре.
Чекайте. А він не прокинеться, якщо я почну стукати молотком?
Думаю, він у…
У стадії лялечки? У стані спокою?
Наче спляча акула.
Це схоже на ідіотизм, але я приступаю.
Є. Я бачу його шкіру.
- Він, здається, дихає. - Добре.
Ти ба. Добре.
То…
А тепер прикріпи трекер.
- Я втисну його туди. - Так, просто втисни.
Усе. Готово.
- Трекер усередині. - Каже, що готово.
Так.
Є сигнал!
Пішов сигнал. Пішов.
Ми це зробили. Боже мій.
- Ой чорт. - Але будь обережний.
Так.
Він виходить.
О боже. Господи.
Кейт!
Кейт! Кейт!
Кейт!
Ти мене чуєш?
Так!
Ти ціла?
Я в порядку! Я знаю, що тут чули жінки.
Тут пісня титана голоснішає.
Тут є тунель.
Думаю, він веде до океану.
Ясно.
Я піду через тунель.
Будь обережна.
Ти мене чуєш?
Так. Я вас чую.
Ви… Ой чорт. Ви десь удалині.
Слухай уважно. Повертайся у спусковий модуль.
Там є велике гіллясте дерево. Ти точно його бачив.
Добре. І навіщо?
Туди по тебе прийде дракон Біллі.
Міцно тримайся в розщелині. Коли вона відкриється, ти з неї вийдеш.
Добре.
Думаєте, я так вернуся додому?
Ви впевнені?
Упевнений, Лі.
Ти добра людина, майоре.
Не забувай про це. Постарайся. Бо буде непросто.
Подбайте про неї, добре?
І про дітей Хіроші.
Зв'язок зникає?
Так.
Тобі пора вибиратися.
Агов.
Кейт!
Агов.
Кейт.
- Кейт! - Гей.
Боже. Ти мене налякала.
Як ти вибралася?
Там ціла низка тунелів. Через один такий я й вийшла.
Тепер я розумію це відчуття.
На мить здалося, що в криниці привиди.
Навряд.
Там, унизу, відчуття були інші.
Усе було значно чіткіше.
Думаю, жінки відчували пісню титана
і спускалися в криницю її послухати.
І це сприймалось як божевілля.
Саме так. Не думаю, що титан заблукав.
І що він небезпечний.
Думаю, йому потрібна допомога.
Таксі приїхало, Зук.
- Так. - Це сигнал?
Так, і сильний. Він прямує до Австралії.
Ясно.
Ти точно хочеш це зробити?
План не змінився, Зук.
Те, що станеться далі, завжди мало статися.
І куди ж доля веде нас тепер?
Не нас, Зук.
Тільки мене.
По-твоєму, я застарий для цього завдання?
Аж ніяк, Зук.
Але, на жаль, далі це робота для одного.
Боїшся, що ця сторічна реліквія не повернеться?
Ти думаєш, що ти не повернешся.
Прощавай, друже.
- Що там? - Ми фіксуємо
дивний сигнал. П.Г.0.1.
«Пісочний годинник» нуль-один?
Це ж сигнал з модуля, який перший спустився
у вісь світу.
Іще в 1962 році. А що?
Він іде зараз.
Але ж тому модулю майже 60 років, і він був знищений на Острові черепа.
Покажіть швидкість.
Рухається зі швидкістю понад 40 вузлів. G-TASS підтверджує, що це титан.
Сер, як я й обіцяв, ось титан.
Що він робить?
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова