DEN 15. JUNI 1944 STORMEDE AMERIKANERNE DEN JAPANSKE Ø SAIPAN
FOR AT INDTAGE EN STRATEGISK BASE OG SENDE BOMBEFLY MOD DE JAPANSKE ØER
DEN 7. JULI PLANLAGDE DEN JAPANSKE HÆR ET SIDSTE SELVMORDSANGREB
OG KRYDSEDE FRONTEN FOR AT ANGRIBE BÅDE HÆRENS OG FLÅDENS ENHEDER.
TO BATALJONER BLEV NÆSTEN UDRYDDET UNDER DET 15 TIMER LANGE ANGREB
MEN DE AMERIKANSKE STYRKER GIK TIL MODANGREB GENNEM NATTEN.
EPISODEN KALDES FOR STILLEHAVETS D-DAG
Således er det også med de dødes opstandelse.
DEN 7. JULI 1944
Hvad der bliver sået i forgængelighed...
opstår i uforgængelighed.
Hvad der bliver sået i svaghed, opstår i kraft.
Hvad der bliver sået i vanære, opstår i herlighed.
Der bliver sået et sjæleligt legeme, der opstår et åndeligt legeme.
Når der findes et sjæleligt legeme, findes der også et åndeligt legeme.
- Det er derfor, at jeg elsker dig, major. - Fem km nordpå bør der ligge et hospital.
Hold øjnene åbne. Vi er ikke længere i London.
- Der er træer her, så hav øjne i nakken. - Forstået.
- Der er ikke tid til te, major? - Ingen tid til te, menig.
Bare husk, at det her er en hurtig aktion.
Om fem-seks dage sidder I måske hjemme og spiser grød hos jeres mormor.
Min mormor er den bedste kok i Texas.
Så kan du fortælle hende, at hun har et nyt sulten barnebarn, der hedder Gustavo.
Jeg er ligeglad med din mormors mad, men jeg vil gerne møde din søster.
Det er du lidt for ung til, knægt. Måske når du bliver ældre.
Søg dækning! Pas på ryggen!
Nak dem!
Du er en koldblodig morder, sir.
Lad mig se. Du er blevet ramt, soldat.
Pres det mod såret. Pres.
Lad os se, hvad vi har her.
Sørg for, at ringe til min mor. Hun bliver vred. Meget vred.
Menig Shaw! Vi skal videre. Kan du gå?
- Ja, sir. - Op med dig.
Vic. Har du fået hvilet dig? - Nej.
- Du ligner lort. - Tak.
Jeg kan skaffe dig noget diphenhydramin. Jeg tog det, når svigermor var på besøg.
Så slemt går det forhåbentligt ikke. Ellers noget?
Jeg så noget andet i lasten, som jeg er usikker på, om vi har brug for?
- Hvad? - Bourbon.
- Nej, jeg skal være klar i hovedet. - Vi har alligevel ingen "diphen" herude.
- Vi skal vel køre dobbeltskift i dag. - Nej, nej...
- Vi skulle få nyt personale fra Hawaii? - Det har jeg også hørt.
- Men det bliver vist ikke til noget. - Det er noget bullshit.
- Snak med din ven. - Det gør jeg måske også.
Kodeord?
- Kom nu, Jake. Det er mig. - Pøj pøj. Generalen er i dårligt humør.
- Er han ikke altid det? - Det er værre nu.
- Værre? - Jeg advarer dig bare.
Tak for tippet.
Kodeord!
Jeg har ikke sovet i dagevis. Hvordan skal jeg kunne huske et kodeord?
Det var tæt nok på.
Den her giver mig hjemve.
Den bringer en smule normalitet ind i al galskaben.
- Cigaret? - Tak, men jeg er holdt op.
- Det hjælper på min hovedpine. - Man plejer at kalde det afhængighed.
- Hvad kalder man den her? - En bonus?
Det skåler jeg på.
Hvad kan jeg hjælpe dig med, Vic?
Jeg har lige hørt, at vi ikke får nye kirurger?
Jeg har hørt det samme.
Det er en fejl. Vi bliver løbet over ende.
- Hvad skal jeg gøre ved det? - Tal vores sag.
De lytter ikke. De placerede mig her, så de slap for at høre på mig.
Morfinen er en uge forsinket.
Tropperne er vores prioritet.
Jeg... Jeg sover ikke om natten.
Jeg er ikke den eneste. Vi har flere vagter i streg uden pauser.
Der er gået over en måned, Jake.
- Ryster du stadig på hånden? - Ikke i øjeblikket.
Det forværres, hvis du fortsætter sådan her uden søvn.
Så gør du hverken gavn som kirurg eller soldat, hvis du må gribe til våben.
Heldigvis behøver kirurger ikke at gribe til våben under kampene.
Vic.
- Jeg skal gøre, hvad jeg kan. - Tak, Jake.
Du burde holde igen med sprutten.
Jeg forbereder mig på at skåle med Jesus, når tiden er inde.
- Skåler man ikke i vin? - Hvem går op i det?
Vic.
Du skal snart hjem.
Jeg ville ønske, at jeg kunne sige det samme.
Fikser patienten og klargør ham til operation.
Kør ham ind og gør ham klar.
Fikser patienten! Hold benene!
- Lig stille, knægt. - Du skal nok klare dig.
Herregud, min arm! Jeg mister armen!
- Træk vejret. Fokuser på mig. - Jeg mister armen!
- Du skal nok klare dig!
- Hvad har vi? - Splinter i armen. Den er flået i stykker.
Han har fået morfin, men den hjælper ikke.
- Armen? - Den skal amputeres.
- Hvad hedder du, knægt? - Adell.
- Er det dit for- eller efternavn? - Fornavn. Efternavn Dollins.
- Dollins? Hvor kommer du fra? - Paris, Texas.
Jeg har en fætter i Greensville. Har du været der?
Ja.
- Fikser ham. - Der ligger en fantastisk burgerbar.
- Har jeg ret? - Ja, det gør der.
Ja, det gør der.
Og pigerne i Texas? Piger sydfra er fantastiske.
Min kommer fra Tennessee. Du skal have dig sådan en.
Ja, pigerne nede sydfra...
- Godt klaret, knægt. - Det er okay. Det er okay.
God klaret. Kig ikke. Det gik godt.
- Min arm! Min arm! - Stop blødningen.
Hvad skal jeg stille op med én arm?
Find et værelse til ham og sørg for, at nogen skriver et brev hjem for ham.
- Det gælder også jer. Kom så. - Du kommer med os, min ven.
Sådan, folkens. Af sted.
Fandens også!
Fald tilbage! Feltmarskal Fukuda vil indlede et angreb på hospitalet!
Menig. Op med dig, soldat.
Kom nu!
Camilla, han skal opereres øjeblikkeligt!
Han har et åbent stiksår, der bløder kraftigt.
- I er heldige at være i live. - Synes du?
Major Porter, Staten Island. Gustavo her er fra Los Angeles.
McWeber, Brooklyn. Kom nu!
KLOKKEN 11.00
- Godt arbejde. - Tak.
Giv ham lidt af min farfars vodka.
Smugler du sprut, unge dame?
- Du har ikke smagt vodkaen endnu? - Nej.
- Undskyld. - Du vækkede mig ikke.
Jeg kan ikke sove på denne gudsforladte ø.
Vil du gøre mig en tjeneste? Tag hånd om en, der har det værre.
- Er du sikker? - Ja.
Søvnløshed er et almindeligt problem her.
- Hvor er du indkaldt fra? - Storbritannien. Kan du ikke høre det?
- Jeg kan høre, at du er fra New York. - Det er fordi, du kommer fra Brooklyn.
Men din manglende dialekt tyder på, at du ikke har været der et stykke tid.
Jeg flyttede til Californien og dimitterede fra UCLA.
Det var mit næste spørgsmål, men...
Jeg tog det engelske til mig, da jeg var udstationeret derovre.
- Det dukker op, når jeg er vred. - Okay? Det kan jeg ikke høre.
Det kommer du til. Hvordan går det med Gustavo?
Ti minutter til, så havde han ikke overlevet.
Leanne er dygtig. Hans chancer er gode.
Det lyder godt.
Jøsses! Hvad får man mod smerter her? Sodavand?
Rolig. Du har mistet meget blod.
Såret sidder få centimeter fra nyrerne.
Et nydeligt sår, der matcher det i den anden side.
- Jeg så arret og alle de andre. - De fortæller om mit liv.
- Har du fået alle de ar i kamp? - Nej, Doc.
Gadeslagsmål på Carrington Avenue. Har du aldrig været der?
- Jeg har aldrig hørt om det. - Du forlod vel aldrig forstaden?
Jeg hepper på et baseball, der ikke er særligt godt. Hvad er det nu, de hedder...
- Staten Island Yankees. - De kaster skam over deres navn.
Hallo, nu skal du høre her... Når vi er kommet hjem,
så mødes vi i mit nabolag, og så ser vi, hvor smart du er.
- Som du vil. - Så er det en aftale.
- Hvad laver du? - Det er okay.
Hvem har ansvaret her? Jeg skal tale med ham.
Det er general Carroll.
Den gamle bandit? Det giver mening. Ikke underligt, at stingene gør ondt.
Han gør sit bedste.
Jeg håber ikke, at du brugte den hånd på mig?
- Jeg har det under kontrol. - Hvordan?
- Jeg bruger en tung sæk. - Okay?
- Så er du fra Brooklyn. - Ja.
Ved du hvad, Doc?
Jeg skal tale med generalen. Det er vigtigt.
KLOKKEN 12.00
- Sir, må jeg præsentere... - Du sagde ikke kodeordet.
Kodeordet?
Hvad har vi her? Fungerer det?
Du har taget de gode sager med, sir.
Det er min private samling.
En mand med god smag. Du lever op til dit rygte.
Lige, hvad jeg trængte til.
Det var uforskammet af mig at tømme glasset uden at præsentere mig.
- Major Porter. - Kald mig Jake.
Jeg ved, hvem du er. Du er berygtet i visse kredse.
Jeg var ihærdig i mine unge dage.
Nogen hævder, at det bragte mig i skudlinjen, men det er jo hele pointen.
Skål på det.
Hvad kan jeg gøre for dig, major?
Jeg ville møde legenden og advare dig.
Advare mig?
Mine mænd og jeg patruljerede neden for bjerget, da vi blev angrebet.
De fleste døde. Bortset fra mig og den menige, der næsten forblødte.
Imens jeg gemte mig, hørte jeg en af dem tale om et angreb
mod hospitalet anført af feltmarskal Fukuda.
En rigtig led satan, i fald du aldrig har hørt om ham.
Jeg ved, hvem han er.
Hvornår skal angrebet finde sted?
Det ved jeg ikke. Jeg blev angrebet igen, før jeg hørte yderligere.
Der pådrog jeg mig mine skader.
Og hvad vil du have, at jeg skal stille op med den information?
Indrapportere det, sir?
Jeg kan godt prøve, men de er ligeglade med os.
- Så bed dine mænd om at gøre sig klar. - Kig dig omkring, major.
Vi har et par dusin sårede, og halvdelen af dem kan knapt nok gå.
Der er 127.000 soldater udstationeret her, men du får ingen støtte?
Var der andet, major?
Vi er i samme båd, sir. Du bliver nødt til at gøre noget.
Du kan forlade hospitalet, når du vil.
- Vi er på røven. - Og nu ville være et godt tidspunkt.
Men så har du ingen, sir.
- Jeg beklager, sir. - Det er i orden, Vic.
Det var alt.
Javel, sir.
- Porter! Din info. Hvornår sker det? - Jeg ved det ikke.
- Jeg kan forsøge at overbevise generalen. - Det nytter ingenting.
Han har en dårlig dag og kan have drukket for meget...
Du skal ikke undskylde for ham. Han er ikke dit ansvar.
- Så hvad skal vi gøre? - Har du været i kamp?
Jeg stillede dig et spørgsmål: Har du været i kamp?
Eller gemmer du dig bag dine skalpeller og morfinsprøjter hele dagen?
- Jeg har grunduddannelsen. - Det var ikke mit spørgsmål.
Har du været i kamp?
Nej.
At lappe fyre fra Missouri sammen er noget helt andet
end at se en 50-kaliber granat flå sig igennem en mands brystkasse.
Og så er det oven i købet dine venner.
Lyden. Den modbydelige lyd af lemmer, der knuses.
Sekunder, der føles som timer. Og så venter man.
Man venter på at få den næste kugle i baghovedet.
Om og om igen.
Jeg syr drengene sammen igen dag ud og dag ind.
Jeg har set, hvad der sker om og om igen.
Okay, men du har ikke set, hvad der er på vej.
Så ville du forstå, hvorfor jeg er så vred på generalen.
Han var en krigshelt. Nu er han bare en skygge af sig selv,
når vi behøver ham mest.
Så hvad skal vi gøre?
- Vi evakuerer, Doc. - Hvorhen?
Vi er underbemandet, og nogle af de sårede kan ikke engang gå.
Alle tager en tørn. Dem, der kan kæmpe, kæmper.
- Her, her eller her? - Ja.
- Er du sikker? - Ja.
Hurtigere! Hurtigere! Jeres liv står på spil.
Det går ikke hurtigt nok. Kom i gang, sergent.
Hallo... Fem dollar, hvis du smadrer ham.
Kan du det? Kan du klare ham?
Hvem har vækket djævelen?
- Du burde hvile dig. - Det kan jeg ikke.
Jeg sover på den side, og det føles ikke så rart.
Det var vel det? Jeg antager, at jeg rent faktisk døde her.
- Undskyld? - Ignorer ham. Han vrøvler bare.
Jeg tror ikke mine egne øjne.
Jeg må være død og kommet i himlen.
Nej, jeg lover, at du stadig lever.
Så hvorfor ser jeg så kun engle?
Fordi du er i helvedet.
Undskyld, hvis jeg fornærmede nogen af jer.
- Han har bare fået for meget morfin. - Eller for lidt.
- Hvad sker der, hvis jeg får for meget? - Så er det farvel og tak.
Jeg behøver i det mindste ikke at bære våben længere.
Er du okay?
Det tror jeg.
Hvor sagde du, at du kom fra?
Paris, Texas?
Ja, det er korrekt. Født og opvokset.
En soldat ved navn Pete.
Høj og mørkhåret.
Han sagde, at hans mor var Cherokee.
Vi var ved Pearl Harbor sammen.
Han tog en kugle for mig.
Han er fra Powderly. Det ligger lige uden for Paris, ikke sandt?
Jo. Jeg har hørt om Powderly.
- Ja... - Cirka 100 indbyggere.
Ja...
Ja. Det fortalte han.
Nå, men hvis du...
Hvis du nogensinde støder på ham derhjemme...
så fortæl ham, at Ava takker ham.
Okay.
Det skal jeg nok.
- Du behøver ikke skjule hånden for mig. - Det ved jeg godt.
Majoren er en rigtigt røvhul, ikke sandt?
- De fremstilles sådan. - Så burde vi måske returnere ham?
Heldigvis plejer den slags at skabe resultater.
Måske.
Hvordan har knægten det?
Du må være specifik, hvis du vil have et ærligt svar.
Knægten nede sydfra, som vi amputerede.
Nå, ham. Sej fyr.
Han klarer det godt, omstændighederne taget i betragtning.
Morfinen gør underværker med hensyn til hans hæmninger. Han åbner virkeligt op.
- Hvem flirter han med? - Gæt.
Han skyder over målet. Han har ikke en chance.
Han er ganske charmerende, når han er ved bevidsthed.
- Morfinen holder ham i skak? - Han får så meget, som han kan tåle.
Major, mit våben! Giv mig mit våben!
Det er okay. Det er okay. Træk vejret. Slap af.
- Sådan... - Det gør forfærdeligt ondt.
Det tror jeg gerne, men du klarer det.
- Hvor er vi? - På et hospital uden for kampzonen.
Er de på vej?
Hvad fanden var det?
Der er aldrig ro.
Jeg skal nok få dig hjem, soldat.
Jeg skal nok få dig hjem.
Jeg tænkte nok, at I var ubevæbnede.
- Vi får ikke udleveret våben. - Jeg gider ikke det lort nu.
I er soldater! Grib til våben!
Herregud. De kommer.
Vær stille.
I kan vel for fanden høre, hvad det er?
Tag dig sammen.
McGovern, vi må evakuere!
Søg dækning! Søg dækning!
Husk, hvad I har lært.
Det var bare første bølge. Der kommer flere. Om vi er klar eller ej.
Hvad har du, Doc? Jeg har det ikke så godt.
Jeg tager hånd om det.
Sir?
Flyt patienterne til et sikkert sted.
Jeg må tilbage til kontoret og brænde alle følsomme dokumenter.
Sir?
Kom i gang, mine herrer.
Javel, sir.
Det er godt, at have ham tilbage.
Så hvad gør vi nu?
Vi anmoder om hjælp og ser at komme væk herfra.
- Det kan vi ikke. - Hvorfor ikke?
Jeg løb direkte til radiorummet. Det er sønderskudt.
- Kan vi reparere den? - Det tvivler jeg på.
Fordømt. Okay, findes der en kælder her?
- En slags. - Kan alle være der?
- Selvfølgelig ikke. - Det må fungere. Vi bevæger os i grupper.
Vi skal have os et overblik. Hvem kender stedet bedst?
- Formodentligt os. - Okay, tag backup med.
Tag alt med tilbage: Våben, hammere, søm, barberblade... forstået?
- Isaac, gør plads i kælderen. - Og giv soldaten et våben.
- Tak, major. - Du skylder mig en flaske whisky.
- To flasker af ren respekt. - Det lyder godt.
- Har I nogen nødraketter? - Formodentligt.
Okay. Kom så.
- De her? - Tag dem. Ja, ja.
- Kom nu, skynd jer! - Okay!
Mia, tjek der.
Inessa, derovre. Tag alt brugbart med: Bandager. Våben. Alt.
Perfekt! Inessa, herovre.
Alt skarpt. Medicin.
Ja! Ja!
- Kom så, piger. Vi må videre. - Det her er vel okay?
- Okay... Så... - Tag alt, hvad I kan bære.
Nå... Der har vi den.
- Der har vi hvad? - Stress-aflasteren, eller hvad?
Godt klaret, så langt væk hjemmefra.
Det er en kartoffelsæk, som jeg fandt i junglen.
- Fyldt med sand? - Ja.
Hjælp mig med at hænge den op, før vi er færdige her. Jeg vil slå et par slag.
Du får vist rig mulighed for at slå på meget mere end en kartoffelsæk.
Det fungerer fint. Vi flytter dem herned.
KLOKKEN 14.00
- Væk! - Han er ramt!
Søg dækning!
Ned! Få ham væk!
Få de sårede væk!
- Bliv hos os. - Fremad!
Ned! Bliv nede!
Nu!
Bliv hos os!
Værsgo.
Dæk mig! Af sted!
- Han er død. - Morfin! Jeg skal bruge morfin!
- Du spilder tiden. - Hold kæft!
Hold dig vågen. Kom nu.
Hold dig vågen. Fandens...
Jeg sagde jo, at du spildte tiden.
Han havde en kone og en datter.
Alle har en kone og en datter.
- Forstået? - Lad det ligge, Vic.
Lyt til din ven. Der er snart en ny bølge på vej,
og vi vil ikke være her, når det sker.
Han har ret. Vi skal af sted.
Okay.
Forsøg at reparere maskingeværet. Vi kan få brug for det senere.
- Javel, sir. - Få det til at ske. Jeg renser området.
Her! Skynd jer!
Hurtigere! Kom nu!
Vi skal skynde os!
Læg dem tættere på hinanden. Der skal være plads til alle.
Ned. Læg dem på række.
Første gang?
Husk, at hvis det ikke var ham, så havde det været mig.
Og så dig. Er du med?
Ja.
For meget koffein?
Jeg ved ikke hvorfor. Det begyndte efter udstationeringen. Jeg kan kontrollere det.
Tak, fordi du dækkede mig. Jeg håber, at kunne gengælde tjenesten.
Jeg tror... Jeg tror, at jeg har brug for mere morfin.
Hvis du får mere, så er der ikke nok til alle de andre.
Mine nerver.
Knægt, hvad sagde jeg til dig? Nerverne er ikke til megen hjælp.
Et skud morfin vil berolige mig.
Et skud morfin vil slå dig bevidstløs.
Jeg har brug for, at du er vågen. Som majoren sagde:
Du skal dække mig.
Med mindre jeg dør.
Du dør ikke. Du dør ikke.
Kig på mig, knægt. Hvad hedder du?
- Adell Dollins. - Adell Dollins. Jeg kan lide dit navn.
- Gentag efter mig, Adell: Jeg dør ikke. - Jeg dør ikke.
- Højere, Adell. - Jeg dør ikke.
Jeg dør ikke!
Herren har en plan.
Og hvad har vi der?
Ikke værst.
- Hvor kommer du fra, knægt? - Californien.
Du skulle have meldt dig. Vi har brug for folk som dig.
- Jeg prøvede. - Hvad mener du?
Hvad?
Herregud, det var tæt på.
Er I klar?
Vent.
Nej!
Porter!
Den gik lige igennem. Er du okay? Det ved jeg godt, at du ikke er.
- Klarer han sig? - Ja.
Over skulderen. Kom så.
De er flygtet. Kaptajn Oba siger, at vi skal trække os tilbage.
Hvad har I tænkt jer at gøre?
I skal dø.
- Kom nu. - Sæt mig ned.
Tomme.
Såret er ikke dødeligt.
- Jeg er løbet tør. - Generalen opbevarer våben på kontoret.
Giv mig en hånd.
Gutter...
Han døde i kamp.
Han var en helt.
Den er tom.
Det samme.
Jeg lægger mig ned. Jeg har det ikke så godt.
De tog det hele.
Er du okay?
Nej.
Således er det også med de dødes opstandelse.
Hvad der bliver sået i forgængelighed, opstår i uforgængelighed.
Hvad der bliver sået i svaghed, opstår i kraft.
Hvad der bliver sået i vanære, opstår i herlighed.
Der bliver sået et sjæleligt legeme.
Der opstår et åndeligt legeme.
Når der findes et sjæleligt legeme, findes der også et åndeligt legeme.
Brevet til korintherne.
Det vers har hjulpet mig gennem mange lange nætter, efter jeg forlod mit hjem.
Hvor længe har du været her?
Jeg plejede at tælle dagene.
Nu kan jeg ikke huske, hvornår jeg rejste hjemmefra.
Fordelen er, at jeg ikke tænker på tiden længere.
En skønne dag vil jeg bare hjem.
Det gælder os begge.
Bydelene finder sammen, ikke sandt?
Bydelene finder sammen.
Vi er alligevel ikke så forskellige.
Nej, det er vi ikke.
Og dem derude?
De er sikkert ligeså bange som os. Soldater...
der parerer ordrer.
Jeg var ellers holdt op.
Hvorfor nægte dig selv det, Doc? Det kan være din sidst nat på denne jord.
Den glemte bydel taler endelig fornuft.
Er det fordi, jeg er fra Jersey?
Ved du, hvordan man kan vide, at nogen kommer fra Jersey?
De holder aldrig kæft med det.
Det kan jeg ikke benægte.
Herregud, hvor smager den godt lige nu.
Der kan du se? Hvem siger, at folk fra Jersey ikke har nogen smag?
Nævn det ikke for min kone. Hun ville rent faktisk slå mig ihjel.
Hun ville sige, at jeg er et dårligt eksempel for mit barn.
Har du børn, Porter?
Mig? Nej.
- Ikke så vidt jeg ved. - Er det sandt?
Jeg siger bare, at jeg har rejst meget rundt.
Jeg ville ikke blive overrasket, hvis der løber en rundt derude, som ligner mig.
Hvad med dig?
Min kone, Jenny, og jeg vil gerne have børn. Det er bare ikke sket endnu.
- Forsøgte I ikke, inden du rejste? - Som kaniner. Men der skete ingenting.
Det kommer. Og når det sker, så skal du undgå situationer som denne.
Det her er ikke et sted for børn.
Det eneste, som vi kan håbe på, er, at vores børn klarer sig bedre end os.
Det håber jeg for min søn. Han er en klog dreng.
Klogere end jeg var i hans alder. Moden i en ung alder.
Så skal du bare have ham væk fra Jersey.
I det mindste til UCLA som banditten der.
Der kom den.
Hvad er det første, du gør, når du kommer hjem?
- Hvem af os taler du til? - Den, der svarer først.
- Han er din ven. Fyr løs. - Værsgo.
Skammer du dig? Skjuler du noget? Jeg skal nok få det ud af dig.
Bare prøv. Jeg er irlænder.
Jeg har aldrig rigtigt tænkt over det.
Måske en baseballkamp. Årets første.
Duften af det friske, grønne græs.
En øl i hånden og armen om en smuk kvinde.
En hotdog i munden.
Ja, det er simpelt. Det ser jeg frem til.
Det lyder som den perfekte dag.
Hvad med dig?
Jeg er fra Jersey. Du ville ikke bryde dig om det.
Prøv.
Jeg ville tage på tur med familien.
Gøre holdt i hver enkelt stat. Vise dem landet.
Rejse.
Vise min søn, hvad hans far forsvarede.
Vise ham hvorfor.
Det lyder rart.
Men drop Jersey og dele af Connecticut. Resten lyder fint.
Det gør det vel.
Jeg har ikke hørt noget i et stykke tid.
Måske skulle vi flytte ham ned til de andre og vente på forstærkninger?
Hvis der kommer nogen.
Stedet kaldes ikke Purple Heart Ridge uden grund.
Lad os komme af sted.
Hvad har du af planer med den der?
Har du set Babe slå en homerun ud af stadion?
Masser af gange.
Klarer du dig?
Så længe der står en blodtilsølet seng og venter på mig dernede...
- så er jeg klar til alt. - Så kommer du med os. Op.
Du kender vist ikke så meget til Jersey?
KLOKKEN 15.00
Doc...
Williamson slog 127 homeruns på fem år.
- Tror du, at han slår Babe? - Babes rekord bliver vist stående.
Ja...
Lad os se, hvad vi kan gøre.
Gør plads! Flyt jer!
Af vejen! Hent øjeblikkeligt min taske!
- Nej, kom nu! Jeg kan redde dig! - Nej.
- Jeg kan redde dig. - Nej, det kan du ikke.
Han ramte lårbensarterien.
Det tager ikke lang tid endnu.
Beskyt dem.
Nej, nej, nej...
Vic, sørg for, at min søn får det her.
Han er ikke gammel nok til at forstå.
Men det bliver han.
Han var en godt menneske.
De kommer herned. Det er bare et spørgsmål om tid.
Så kæmper vi videre.
Jeg går ud og dræber så mange, som jeg kan.
- Det er op til dig, hvis de kommer herned. - Jeg følger med dig.
Hvis jeg ikke klarer den, så skal du vide, at det har været en ære.
I lige måde.
Hold godt øje med ham.
Bare rolig. Det skal jeg nok.
Kan du holde fortet, menig?
Ja. Heldigvis har jeg stået i lære hos den bedste.
- God whisky. - Fantastisk whisky.
To flasker. Bare sørg for at komme tilbage.
Kan du huske vores væddemål?
- Tror du stadig, at du kan vinde? - Det kan du bande på.
Taberen køber billetter til Dodgers.
Luk døren.
KLOKKEN 16.00
Foretag en sidste gennemgang af lokalerne.
Stille!
Stille og roligt.
Øverstbefalende?
Fandens også!
Rolig. Rolig.
Rolig.
Det her er den sidste. Få mest muligt ud af den.
Jeg er løbet tør!
Godt skudt, knægt.
Sådan forgår det i Paris, Texas.
Herregud! Nej!
Dø ikke!
Kom nu. Kom nu.
Dø ikke...
Godt gjort.
Sådan.
Er det overstået? Var det dem alle?
- Der kommer sikkert flere. - Vi klarer ikke en bølge til.
- Er det alt, hvad der var i bygningen? - Så vidt vi ved, ja.
- Det var satans. - Deres ammunition holder ikke natten ud.
Det vil købe os tid, men det er ikke løsningen.
Så hvad gør vi? Sidder vi bare her og venter på at dø?
- Det behøver vi måske ikke. - Jeg tror ikke, at den er nok.
Det er en nødraket.
Måske kan vi tilkalde forstærkninger.
Er du sikker?
Der er ikke andre muligheder.
Hvor vil du affyre den fra? Taget?
Nej, jeg skulle være et sikkert mål.
Måske findes der en lysning omme bagved?
Har du tænkt dig at forlade os?
Hvorfor ikke vente indtil Porter er tilbage?
Jeg tror ikke, at Porter kommer tilbage.
Jeg er straks tilbage.
Du ved, hvad der venter derude.
Et minefelt.
Hvis jeg ikke er tilbage om 20 minutter, så tager I så mange, som I kan
og løber det bedste, I har lært, indtil I møder nogen, der er på vores side, okay?
Forhåbentligt ender det ikke sådan.
- Hvor lang tid er der gået? - Cirka to minutter.
Ikke mere?
Tiden går langsomt, når man ikke hører skud.
Bare rolig. Han ved, hvad han gør.
KLOKKEN 21.00
Han kan gøre det.
Han hjalp mig gennem tabet af min arm.
Han kan slippe igennem et minefelt.
Forsvind!
Vent. Der er den.
Han gjorde det.
Således er det også med de dødes opstandelse.
Hvad der bliver sået i forgængelighed, opstår i uforgængelighed.
Hvad der bliver sået i svaghed, opstår i kraft.
Hvad der bliver sået i vanære, opstår i herlighed.
Der bliver sået et sjæleligt legeme,
der opstår et åndeligt legeme.
Når der findes et sjæleligt legeme, findes der også et åndeligt legeme.