Minkä ajattelet merkitsevän jotain?
Moni asia merkitsee jotain.
Kuten mikä?
Me.
Kolmetoista. Neljätoista.
Aikuinen. Kuollut.
Se oli ihan perseestä.
Olimme juuri aloittaneet kahdeksannen luokan-
-ja jokainen meistä tiesi, että meistä piti tulla jotain.
Koska jokin tarkoitti jotakuta.
-Miten menee, Agnes? -Hei.
Koko kesäloma. Eikö olekin kivaa?
Tule nyt, Gerda.
-Moi, Hans. - Back to school.
-Helvetin hienot kengät. -Kiitos.
Aloitetaan lataamallani kyselyllä, joka koskee tulevia uranäkymiänne.
Entä polttopallo? Pelaamme sitä aina ensimmäisenä päivänä.
Enää ei ole mitään "aina". Mikään ei ole niin kuin ennen.
Opinto-ohjaaja jo selittikin-
-että tämä auttaa teitä keskittymään siihen, miksi haluatte tulla-
-ja antaa uusia ideoita sen saavuttamiseksi.
Miten meidän muka pitäisi osata kuvailla omia vahvuuksiamme?
Mikä on oma vahvuutesi?
-Mieti. -Entä jos sellaista ei ole?
-Mistä tiedän, haluanko olla yrittäjä? -Et tiedäkään. Ei sillä ole nyt väliä.
-Miksi sitten vastaamme näihin? -Koska on pakko.
-Sanoit, ettei sillä ole väliä. -Ei vastaamisesta haittaakaan ole.
Meistä tehdään näin osa järjestelmää, jotta kukaan ei tekisi mitään äärimmäistä.
-Vastatkaa nyt vain niihin. -Millään ei ole mitään merkitystä.
Ja kun millään ei ole mitään merkitystä, on turha tehdä mitään.
Pierre Anthon!
Mitä helvettiä äsken tapahtui?
-Tyypillistä. -Ihan vajakki.
Ääliö.
Kaikki alkoi sinä päivänä, kun Pierre Anthon lopetti koulun.
Hän aloitti jotain.
Ja jos aikuiset olisivat puhuneet meille siitä-
-se ei ehkä olisi päättynyt niin huonosti kuin päättyi.
Mitä sinä teet?
En mitään.
-Istut siis siellä ihan muuten vain? -Joo.
Etkö oikeasti usko, että mikään merkitsee mitään?
En.
Okei... Milloin sitten tulet alas sieltä?
Ettekö tajua? Tämä on peliä, ja me olemme osa sitä. Olemme kopioiden kopioita.
-En minä olen minkään kopio. -Kaikki ovat. Sinä vain vihaat sitä.
-Uskot olevasi erityinen, mutta et ole. -Just joo.
Sofie, muutaman vuoden päästä me kaikki olemme kuolleet.
Olemme kuolleet ja meidät on unohdettu. Emme ole mitään!
Tiesitkö, että Pierre Anthon häipyi koulusta? Hän on tuolla puussa.
Sielläkö hän on? Aloinkin jo ihmetellä.
-Ei hän voi vain lopettaa koulua. -Kyllä hän tulee alas. Aina hän tulee.
ÄITI
Kulta, minulla menee myöhään. Joogatunti siirtyi ja...
-Emmekö siis syökään yhdessä? - Voit tulla tänne, niin syömme...
Montako kertaa olen sanonut, että vihaan joogaa?
Sofie, odota!
Kulta, pukeudu tähän.
Toimittaja tulee tekemään juttua kampanjastani.
Kulta, ihan oikeasti. Olen varma...
En käytä tuota.
Ajattelen kaupunkiamme perheenä. Arvot ovat samat kuin perheessä.
Tulehan nyt.
Muita täytyy kuunnella, ja jokaisen on saatava äänensä kuuluviin.
-Anna olla. -Joo.
-Siinä taisi olla nyt kaikki. -Selvä.
Hyvä, kulta.
Aloimme ymmärtää, että se, miltä kaikki näytti, merkitsi enemmän-
- kuin se, mitä se oikeasti oli.
Jokainen päivä oli samanlainen kuin seuraava.
Ja vaikka olimme aina innoissamme viikonlopuista, ne olivat aina pettymys.
Ja sitten tuli taas maanantai.
Pierre Anthon istuu puussa.
-Mitä? -Miksi hän istuu puussa?
-Ehkä hän on masentunut. -Se näyttää tarttuvan.
Joo, niin kuin joukkopsykoosit ja kouluampumiset.
-Oikeasti? -Hänellä on vähän vikaa päässä.
-Kivitetään se alas sieltä. -Ei.
Ammutaan se. Äidilläni on metsästyskivääri.
Kukkuu! Täältä tullaan!
Kop kop! Onko ketään kotona?
-Mikä meininki, Pierre? -Miksi istut siellä kuin joku nössö?
Kokeilkaa tekin.
-Et voi vain lopettaa koulua. -Mitä oikein pelkäät?
-Mitä itse pelkäät? -Minä en pelkää mitään.
-Kaikki pelkäävät jotain. -Esimerkiksi ilmaston lämpenemistä.
-Sinä et siis pelkää mitään. -Mitä sinä oikein selität?
Esitämme, että se, mikä on tärkeää, ei ole tärkeää, ja päinvastoin.
Mitä se muka tarkoittaa?
Yritämme vakuuttaa itsellemme, että voimme olla mitä tahansa.
Vai mitä, Agnes? Olemme kopioiden kopioita.
Ei me olla minkään kopioita!
DNA:mme on 99-prosenttisesti sama kuin simpansseilla.
Olemme todella tyhmiä.
Turpa kiinni!
Niinpä!
Kuka oikein luulet olevasi?
Lopettakaa. Lopettakaa!
Pierre Anthonin jutuissa oli perää.
MITÄ "EI MITÄÄN" TARKOITTAA
Hän oli ymmärtänyt jotain, mitä me muut emme ymmärtäneet.
Mutta vaikka emme myöntäneet sitä itsellemme tai toisillemme-
-olimme alkaneet miettiä sitä, mitä hän oli sanonut.
Ymmärrän, että elämä voi olla joskus rankkaa.
Et sinä mitään ymmärrä.
Olen minäkin ollut joskus 14-vuotias.
Tuen kyllä sitä, että haluat ymmärtää, mitä sisälläsi tapahtuu.
Jos Pierre Anthon vedetään alas puusta-
-se on kuin hyppäisi kolmesta metristä tyhjään uima-altaaseen.
-Siitä ei selviä hengissä. -Antakaa hänen olla.
Oletteko kuulleet sisäisestä verenvuodosta?
Eikös veljellesi käynyt niin?
Eikös hän lyönyt päänsä?
Ei hitto, oikeastiko?
Elise!
Minäkin olen menettänyt veljeni.
Hän oli vain kuukauden ikäinen.
Kovinkaan moni ei tiedä siitä.
Huomenta.
Kuunnelkaahan. Pierre Anthon ei tule kouluun nyt lähipäivinä.
Hullu se on. Se pitäisi panna lukkojen taakse.
Hans, täällä ei puhuta toisista noin.
Mikä teitä oikein vaivaa?
Ei mikään.
Mitä, Agnes?
-Ei mitään. -Ei mitään?
Mikä hätänä?
Ei mikään. Juurihan minä sanoin niin.
Kun olet 80-vuotias, olet viettänyt 30 vuotta unessa-
-ja 7 vuotta yrittäen saada unta-
-ja 14 vuotta tehden töitä.
Olet tuijottanut näyttöä 12 vuotta ja syönyt 4,5 vuotta.
Siivous, ruoanlaitto, omien lasten hoitaminen. Siihen kuluu 11 vuotta.
Kun se kaikki lasketaan yhteen, jää vain 9 vuotta tehdä sitä mitä itse haluaa-
-ja ne vuodet käytetään siihen, että esitetään jotakuta tai jotakin.
Joku on aina sinua parempi. Tai älykkäämpi tai kauniimpi.
Turpa kiinni. Minusta tulee paras jalkapalloilija.
Minusta tulee tunnettu suunnittelija. Sinä et pilaa sitä.
Ei, minä en pilaa sitä.
Sinä itse pilaat. Luovut kaikesta muusta, jotta ihmiset käyttäisivät vaatteitasi.
Ulkoisesti olet suosittu, mutta sisältä olet täysin tyhjä.
Hän on oikeassa. Elämä on ihan perseestä.
Totta.
Tiedättekö, mitä Tanskalle tapahtuu, kun napajäätiköt sulavat? Se katoaa.
Ihan oikeasti, puhutaan Eskildsenille.
Ei, hän vain lähettää meidät koulupsykologille.
-Entä vanhempamme? -Ei, emme kerro kenellekään.
Minusta meidän pitäisi osoittaa hänelle, että kyllä asioilla on merkitystä.
-Miten muka? -Niin, miten se tehdään, Agnes?
Kerätään meille tärkeitä esineitä ja näytetään ne hänelle.
Taidat yliarvioida omat vahvuutesi, kulta.
"Mitkä ovat omia vahvuuksiasi?" "Vaatteiden suunnittelu ja muoti."
Olet hyvä numeroiden kanssa. Matematiikkakin on luovaa.
Hei, Elise! Minne sinä sitä viet?
-Äiti ei kestä leluihinsa koskemista. -Mitä hän muka kestäisi?
-Hän tekee parhaansa. -Niin teen minäkin.
On mennyt jo melkein puoli vuotta.
-Sairasta! -Se onnistui.
Ei hitto, miten siistiä.
-Katsokaa. -Uusi bilepaikka.
Älä julkaise sitä, okei?
-Sori. -Mitä sinä teet?
-Onko meillä lupa olla täällä? -Ei, mutta olemme silti.
-Älä hirtä itseäsi, Otto. -Tämä on ihan sairasta.
Pidetään tämä salaisuutena.
Okei. Pankaa tuomanne tavarat nyt tähän. Sofie, aloita sinä.
Tuota ei lasketa. Leikit sillä viimeksi viisivuotiaana.
Sain sen isältäni.
-Marie... -Se on morsiuskimppu.
-Miten kauan he olivat naimisissa? -Miten kauan omat vanhempasi olivat?
Eikös sinun isäsi pane hänen äitiään?
-Valetta! -Relaa vähän.
-Et ole soittanut sitä enää vuosiin. -Mitä sitten itse toit?
-Mitä toit? -Lopeta.
Frederik, mitä sinä uhraat?
-Entä sinä, Otto? -Onkivavan tietenkin.
Hussain.
Rose, entä sinä?
Karl. Toitko Raamatun?
Oikeasti, tämä on vain kasa paskaa.
Sofie on oikeassa. Jonkin täytyy olla meille tärkeämpää kuin tämä.
Mitä sinä toit?
Tämän. Se kuului isoäidilleni, sitten äidilleni ja nyt se on minun.
-Mikset sitten käytä sitä? -Käytän kyllä vielä.
Entä vihreät sandaalisi?
-Tämä on 24 karaatin kultaa. -Anna sandaalisi.
-Vai ovatko nekin äitisi? -Agnes, riisu ne.
Muista, että tämä oli oma ideasi.
Selvä, päätämme siis toistemme puolesta. Onko se uusi sääntö?
-Jep. -On se.
Selvä.
Hyvä on. Minä valitsen sitten ensi kerralla.
Agnes!
Agnes, odota!
ME EMME OLE MINKÄÄN KOPIOITA!
Ei minua susille heitetä, jos tulen alas, mutta minusta tulee yksi heistä.
Samanlainen kuin sinusta.
Opo katsoo näitä, ja tapaatte hänet sitten uudelleen.
Tulevatko robotit korvaamaan myös lääkärit ja juristit?
-Kyllä. -Mitä me sitten teemme?
En tiedä.
Jos autat selvittämään, mikä Gerdalle on kaikkein tärkeintä-
-minä autan sinua sitten sinun vuorollasi.
Tule nyt.
Tässä.
-Tämä on murto. -Ei ole. Näytit, missä avainta pidetään.
-Soitan poliisille. -Mitä täällä oikein tapahtuu?
-He murtautuivat tänne. -Eikö sinulla ole käsipallotreenit?
Montako kertaa pitää sanoa, että ota peite pois häkin päältä ennen kouluun lähtöä?
-Sinun hamsterisi, Gerda. -Mitä siitä?
-Se todella merkitsee sinulle jotain. -Se ei selviäisi siellä.
Tietenkin selviää.
Sinun ei olisi pitänyt käskeä häntä antamaan sandaaleja.
Heippa!
-Onko jokin typerä hamsteri muka tärkeä? -Se on kultahamsteri.
-Agnes haluaa tappaa sen. -Lopeta. En tietenkään halua.
-Tapat sen. Haluatko olla tappaja? -En.
Varo! Voi helvetti!
Ota se kiinni, Otto!
-Sain sen! -Varovasti nyt, Otto.
-Et voi olla tosissasi. -Sen sydän hakkaa.
-Ihan mahtavaa. -No niin...
Hamsteri ei halua olla omistajansa kanssa.
-Tuo ei ole hauskaa. -Ihan rauhassa vain.
Gerda? Anna tulla. Sinä valitset.
Frederik.
Niinpä tietenkin. Isäsi häipyminen ei ollut minun syytäni!
-Haluan koulun lipun. -Naurettavaa.
Voimme pyytää mitä vain haluamme, eikö?
Frederik pääsi aina kuin koira veräjästä, koska hänen isänsä oli koulun rehtori.
Mutta Gerda oli kyllästynyt sekä Frederikiin että tämän isään.
No niin...
-Frederik, hitto vieköön! -Vauhtia!
-Frederik, Frederik... -En tee sitä.
En tee sitä. En tee... Päästäkää minut menemään.
Jättäkää minut rauhaan. En aio varastaa lippua.
-Mitäs täällä tapahtuu? -Lopettakaa.
-Hei vain. Kiva nähdä. -Samoin.
Olen käynyt uraportfolionne läpi. Seuraavaksi työskentelette pareittain.
Sitten me tapaamme ja keskustelemme valinnoistanne.
-"Vakuutusala ja kirjanpito"? -Minulle ehdotetaan opettajaa.
En kyllä kerro tästä äidille. Enkä isällekään.
"Saatetaan Frederik kotiin."
Saamme sinut kiinni, Frederik!
Perään!
-Onko kaikki hyvin? -En tee sitä.
Kyllä teet. Muuten kerron äidillesi, että isäsi käy meillä.
-Ei käy! -Mistä tiedät?
Minä voin auttaa sinua. Mutta sitten sinun täytyy valita minut.
-Olen Tanskan vartija! -Otto, ei!
-Minut yritettiin nujertaa. -Lippu on vanha. Älä...
-Mutta nyt olemme aseveljiä. -Älä kuvaa.
Vauhtia, Frederik!
- Oletko valmis? - Frederik halusi nöyryyttää Ottoa.
Hän pyysi Otolta nakuvideota, mutta Otto vain nauroi.
Kiitos haasteesta, Frederik.
Sitten oli Oton vuoro. Hän päätti auttaa Eliseä.
Katsotaan uudelleen. Onko tuo oikeasti sinun kalusi? Isompi kuin kuvittelin.
Hän päätyy kaikille homosivustoille.
-Okei. -Mitä?
Haluan...
Haluan Elisen pikkuveljen.
Hän on kuollut.
-Kaivetaan hänet ylös. -Olet seonnut.
-Ei niin voi tehdä. -Tehdään silti.
Tarkoituksena on uhrata jotain itselle tärkeää. Ja hän on tärkeä.
-Eikö olekin, Elise? -On.
Otto on oikeassa. Hän todella merkitsee minulle jotain.
Siihen tarvitaan neljä. Elise on paikalla. Minä olen vapaaehtoinen.
Loput vetävät pitkää tikkua.
Ota nyt.
Minä kieltäydyn siitä.
Selvä. Kaksi lyhintä tulevat mukaan.
Johan ja Agnes.
-Minäkin tulen. -Et tule.
Sinulla oli jo tilaisuus ilmoittautua vapaaehtoiseksi.
Oikeasti? Agnes...
Tavataan illalla tasan kymmeneltä.
Etkö voisi tulla alas? Mennään meille.
Sitten rakastuisimme toisiimme.
Alkaisimme seurustella.
Mutta sitten meille tulisi ensimmäinen riita.
Ja sitten rakkaus loppuisi.
Sitten eroaisimme.
Ei sen tarvitse olla sellaista.
Mutta sellaista se on, yhä uudelleen ja uudelleen-
-kunnes lopulta luovutamme ja menemme naimisiin jonkun kanssa.
Elise, oletko nyt ihan varma, että haluat tehdä tämän?
Ei sinun ole pakko. Voit antaa vaikka kuulokkeesi.
Ne merkitsevät sinulle paljon.
Ei se mitään.
Agnes, mene sinä tuonne pitämään vahtia.
-Vihellä, jos joku tulee. -En osaa viheltää.
Huuda sitten. Tee jotain.
Mene nyt.
Ole sitten tosi varovainen. Hänelle ei saa tapahtua mitään.
Ei tietenkään tapahdu.
-Varovasti nyt. -Tämä on ihan kuvottavaa.
-Työnnä. -Varovasti nyt.
Uudelleen.
-Voi paska! -Mitä nyt, Agnes?
-Luulin, että jäimme kiinni. -Se on vain Tuhkimo. Se on aina täällä.
-Sofie? Mitä helvettiä sinä täällä teet? -Jatkakaa vain.
Varovasti!
Ei, Tuhkimo. Et saa tulla mukaan.
Ihan kuin arkun ylös kaivaminen muka merkitsisi jotain.
Kyllä se merkitsee.
-Se merkitsee jotain Eliselle. -Se on naurettavaa ja oksettavaa.
Sofie, lopeta. Lopeta. Sofie! Lopeta!
Lopeta.
Tässä.
Ne ovat äitini.
Kiitos.
Eikö olekin pieni?
Haluatko meidän tekevän jotain?
Voisimme vaikka laulaa.
Aurinko on jo punainen Metsä tummaksi muuttuu
Aurinko on kuollut Poissa on kipinä jokainen
Kettu liikuskelee metsässä Kaikki ovet lukitaan
Tule istumaan viereeni
Ja laula minulle laulu
-Entä jos Elise on jäänyt kiinni? -Ei ole, okei?
Jos olisi, hän olisi laittanut viestiä.
Hän tulee varmaan kohta.
Yritän vielä uudelleen.
Mitäs täällä tapahtuu?
Jos Pierre Anthon panee näitä ajatuksia päähänne, antakaa niiden olla.
Puhuin hänen isänsä kanssa. Hän tulee pian alas. Käykää istumaan.
Missäs Elise on?
Elise?
Elise...
Ymmärrämme kyllä, jos olet kertonut vanhemmillesi siitä arkusta.
En ole.
Äiti joutui taas sairaalaan.
-Entä jos Elise käräytti meidät? -Ei käräyttänyt.
-Mistä tiedät? -Tiedän vain.
Ehkä hänet on pidätetty ja nyt hän on kahlittuna tuoliin.
Haudataan arkku takaisin.
Haluan Marien hiukset.
Ja sinä teet sen.
Elise ja Marie olivat olleet parhaat ystävykset-
-mutta heiltä meni välit poikki, kun Marie alkoi seurustella Hussainin kanssa.
Hussain!
Anteeksi.
Rose...
Haluan rukousmattosi.
-Mikä sinua vaivaa? -Hussain, rauhoitu!
Anteeksi, mutta... Onko Hussain sairas?
Hänen sielunsa on. Hänen sielunsa on sairastunut.
-Eikö hän siis tule kouluun? - Insallah, Agnes.
Insallah.
Eteen tulee monia kiusauksia, jotka voivat johtaa meitä harhaan.
Ne voivat saada elämän näyttämään merkityksettömältä.
Ne haastavat sydämemme puhtauden.
-Mitä hän sanoi? -Hussain haluaa sinun pyöräsi.
Elise antoi juuri pikkuveljensä. Oikeasti?
Polkupyörä?
-Minusta meidän pitäisi lopettaa tämä. -Ai, koska on sinun vuorosi?
-Sinäkään et ole antanut vielä mitään. -Ei ole pyydetty.
-Ja miksihän ei ole? -Miksi olet noin lapsellinen?
Idiootti.
Tyypillistä Hansia.
On tapahtunut jotain kamalaa.
Jotain täysin järjetöntä.
Kuka tekisi sellaista?
Kuka varastaisi koulun lipun?
Se on kansakuntamme symboli. Se yhdistää meitä hyvinä ja huonoina aikoina.
Se on kotimaamme. Se tekee meistä paremman version itsestämme.
Juo vähän kylmää vettä.
Noin.
Mikä meininki, Frederik?
Odotin sinua.
Ajattelin...
Meidän täytyy palauttaa se.
Äiti ja isä riitelivät lipun takia. Isä häipyi.
En tiedä, tuleeko hän takaisin... En halua heidän eroavan.
Mitä luulet minun äitini ajattelevan hamsterista?
-Päästä irti. Hans, päästä irti! -Mitä helvettiä sinä oikein teet?
Relaa vähän.
No, mitä valitset?
Sinun neitsyytesi.
-Et voi pyytää sitä. -Emmekö voikaan pyytää mitä haluamme?
Ei sitä!
Miksi Sofien neitsyys merkitsee enemmän kuin minun pyöräni tai Marien hiukset?
Niin. Minulta meni...
Ne kasvavat takaisin!
Minusta hänen pitää tehdä se.
Sofie...
Pysähdy! Jos Sofie ei anna neitsyyttään-
-minä kerron arkusta.
Jos teet sen, tapan sinut.
Äitini on taas sairaalassa. En tiedä, mitä hän tekee, jos saa tietää asiasta.
Kaikki muut ovat saaneet pyytämänsä. Miksei Hans saisi?
-Helvetti sentään, Agnes! -Lopettakaa!
Minä teen sen! Lopettakaa!
Rauhoitu, Agnes.
Lopeta. Ei sinun tarvitse tehdä sitä.
No, mitä siis meinaat tehdä? Tiedätkö edes, miten...
Tiedän.
-Tule, Johan. -Miksi minä?
Luulin, että haluaisit.
Minäkin tulen mukaan. Ja jonkun pitää auttaa Sofieta.
Minä teen sen. Minä autan sinua.
Sofie, olen tosissani! Älä tee sitä.
Anna anteeksi.
-Anna mennä nyt. -Rauhoitu.
-Sanoit haluavasi sitä. -Lopeta.
Eikö? Anna mennä nyt vain.
Lopeta.
Ole niin kiltti...
Sinun täytyy tulla auttamaan Sofieta!
Johan, Hans ja Elise...
He vievät Sofien neitsyyden!
Olet ainoa, joka voi estää sen.
En halua estää sitä. Ei sekään kuitenkaan merkitse mitään.
Sofie!
Oletko kunnossa?
Miksen olisi?
Voit kyllä kysyä, miltä se tuntui.
Miltä se tuntui?
Sinunkin kannattaisi kokeilla. Emme tavallaan voi puhua siitä-
-ellet sinäkin ole tehnyt sitä.
Kenet minun pitäisi sinun mielestäsi valita?
Ole kiltti, ei minua.
Jeesus ristillä. Se, joka on kirkossa.
Onko selvä?
Voi paska!
-Sain sen. -Se on tosi painava.
Laskekaa se alas.
Voi paska!
-Tiedättekö, missä Elise on? -Ei tiedetä.
Agnes, onko sinulla mitään käsitystä?
-Mitä pyörän päällä on? -Tiedämme, että sinulla on nyt vaikeaa.
Teemme parhaamme auttaaksemme sinua löytämään Elisen.
Hänellä on kaikki ihan hyvin. Paremmin kuin pitkään aikaan.
-Vai mitä? -Joo.
Se oli lähellä.
Mikä kesti?
Kai toit sen rommin?
-Toitko? -Ota se esiin, Sofie.
-Tee se. -Sanoit, että meillä olisi bileet.
-Joo, relatkaa. -Katsokaa koiraa.
Eikä! Se kusee Jeesuksen päälle!
Tuhki-kusi!
Lopettakaa! Tämä menee jo liian pitkälle.
Ihan mahtavaa!
Kippis!
Vitut Jeesuksesta!
Anna palaa, Hussain!
Hyvä, Agnes!
We are the best, fuck the rest!
Agnes?
-Hän sanoi... -Oletko kunnossa?
Onko Sofie kunnossa?
Vai onko silläkään mitään väliä?
Hän sanoi, ettemme voi puhua siitä ennen kuin minäkin olen tehnyt sen.
Joten...
Mistä sinä oikein puhut?
Moi.
Voit käydä istumaan.
Etkö voisi edes halata minua?
Carl, sinun vuorosi valita.
-Se ei ole hauskaa! -Rauhoitu!
Haluan Tuhkimon pään. Tuhkimon pää.
Meidän täytyy tappaa se koira.
Rose ei kestä nähdä verta. Se siis merkitsee jotain hänelle.
Haluatko oikeasti, että Tuhkimo kuolee?
Rose!
Mieti, mitä me muut olemme antaneet.
-Sehän on tappamista! -Se ei ole ihminen. Se on koira.
Ja se on jo vanha.
Elise? Johan!
Hei!
Tule tänne. Tässä. Tule.
Noin. Mene! Juokse!
Juokse pois! Jos jäät tänne, kuolet.
Tiedät kyllä, ettei ole mitään mitä et voisi kertoa minulle ja isällesi.
Rose, tule ulos juttelemaan. Ei se nyt niin kamalaa voi olla.
-Hei. -Minä voin puhua hänen kanssaan.
Voisitko?
Mutta meidän on varmaan parasta olla kahden kesken.
Totta kai. Kiitos.
Agnes? Tulitko sinäkin auttamaan Rosea?
Minä nimittäin tulin.
Jonkun on täytynyt jättää ovi auki.
Tule, Tuhkimo.
Tule nyt.
-Lupasit, ettei minun tarvitse tehdä sitä. -Ei tarvitsekaan. Minä teen sen.
Voinko lähteä nyt?
Pane tämä päällesi.
Nyt ei voi enää perääntyä, Agnes.
Pane se päällesi.
Sofie!
Lopeta!
Ole kiltti ja lopeta!
-Sofie sanoi, että jos... -Mitä hän sanoi?
Mitä hän sanoi?
Että jos hän auttaisi minua, minun pitäisi pyytää Johanilta sormea.
Mitä?
Autoitko Rosea sen takia, että hän pyytäisi Johanilta sormea?
Teitkö niin?
Tiedätkö, mitä Johan teki sormellaan?
Tiedätkö? Tiedätkö?
Agnes!
Ei!
-Päästäkää irti! -Sinun vuorosi.
-Äkkiä nyt. -Ei!
-Lopettakaa! -Johan, tuo on ihan turhaa.
-Lopettakaa! -Johan...
Olkaa niin kilttejä...
-Pane sormesi siihen. -Sormi ei kasva takaisin.
-Monta muutakaan asiaa ei saa takaisin. -Laita se nyt siihen.
-Anna nyt se tänne. -Ei!
Ei!
Lopettakaa!
-Mitä helvettiä? -Hänen täytyy purra jotain.
Olkaa niin kilttejä...
Pure tätä.
Tee se!
Tee se! Nyt!
-Ei helvetti! -Johan!
Hakekaa jotain! Pidä sitä tiukasti.
Mitä helvettiä sinä vain siinä seisot? Vauhtia!
-Äkkiä nyt! -Etsi jotain!
-Sofie! -Pidä sitä tiukasti siinä.
-Siinähän luki, että vakuutusala. -Mutta ei se tarkoita...
-Isä? Poliisi kysyy. -Poliisi?
Voi helvetti...
Agnes...
Sinulla on nyt viimeinen tilaisuus kertoa, mitä oikein on meneillään.
Kaivoitteko siis arkun ylös?
Lauloimme hänelle.
Se oli minun tapani hyvästellä hänet.
Sinä ja äiti hyvästelitte hänet hautajaisissa.
Oletteko tulleet hulluiksi?
Mitä hittoa te olette menneet tekemään?
Oletteko aivan mielenvikaisia?
Haluan vain tietää, olitko se sinä.
-Panitko heidät tekemään sen? -Minkä?
Sen kasan.
-Teitkö sinä sen? -Minkä kasan?
Mistä sinä oikein puhut?
Hei! Mitä tarkoitat?
Isä! Mistä sinä oikein puhut?
Äiti sanoi...
...että olen pilannut hänen elämänsä.
Minun äitini ei edes kysynyt, mitä itse annoin.
Oikeasti?
Voi paska...
Paska, paska, paska...
Niin...
Kertooko tämä jonkin tarinan?
Mielenkiintoista.
Ylös kaivettu, silvottu, pantu näytteille.
Jeesus langenneena enkelinä.
Laiminlyödyn sukupolven ääni.
Haluan panna tämän näytteille.
Hullu akka.
Katsokaa. He haluavat ostaa kasan.
-Ei hitto... -Mitä?
Agnes?
-Sinäkö menetit yhden sormen? -Joo.
Black Sabbathin kitaristikin pärjäsi hyvin ilman yhtä sormea.
Mikä teitä inspiroi tekemään sen "kasan"? Ettekös te kutsu sitä "kasaksi"?
No, meille ei ole ikinä opetettu, että mikä merkitsee jotain-
-joten selvitimme sen itse.
Siitä herää kysymys, että onko kyse ongelmaisesta nuorisosta-
- vai onko se taidetta.
Se merkitsee jotain. Se on merkitys.
Kysyimme kuraattorilta, onko "Kasa" taidetta vai provokaatiota.
Se on epäilemättä taidetta. Nämä ovat hyvin rohkeita nuoria.
"Kasa" on herättänyt suurta huomiota taidemaailmassa.
He edustavat laiminlyötyä sukupolvea. Tai ainakin minä näen asian niin.
Kasa-ilmiö leviää nyt ympäri maata.
Haluamme haastaa teidät kaikki.
Ottakaa yhteyttä, jos haluatte aloittaa uuden kasan.
Myimme kasamme ja vakuutimme itsellemme ja muulle maailmalle-
-että se oli täynnä merkitystä. Sitten jäljellä oli enää Pierre Anthon.
Hei! Asioilla todellakin on merkitystä.
-Tule alas, niin me näytämme. -Tule nyt, Pierre.
-Näytätte mitä? Sen kasanneko? -Joo.
-Yksi museo osti sen. -Ai, ja nytkö olette kuuluisia?
-Meille maksettiin hyvin. -Eli teillä on varaa jättää minut rauhaan.
-Sinun täytyy nähdä se. -Minun ei täydy mitään.
Et vain uskalla.
Jos sillä olisi oikeasti merkitystä, haluaisin nähdä sen, mutta ei ole.
Paskat hänestä.
Teimme sen sinun takiasi. Tiesitkö sitä?
Halusimme auttaa sinua löytämään merkityksen.
Halusimme näyttää, että on asioita, joilla on jotain väliä.
Agnes! Odota!
Vaikuttavaa.
Johan?
Onko tuo sinun sormesi?
Mikä sen hinta oli?
Ja sinun hamsterisi? Mikä sen hinta oli?
-Eikös tuo ole pikkuveljesi arkku? -Lopeta.
Nuo ovat sinun sandaalisi, Agnes.
Ja tuo on kai sinun neitsyytesi, Sofie.
Minkä arvoinen se oli?
Miksette puolustaneet niitä?
Miksi luovutitte?
Mitä teistä on jäljellä, kun olette myyneet itsenne?
Jos ne asiat olisivat oikeasti merkinneet jotain, ette olisi tehneet sitä.
Rauhoitu.
Mitä helvettiä?
-Haista paska! -Miltäs nyt tuntuu?
Haista paska!
Ulos, ulos, ulos!
Voi helvetti!
Tule!
Agnes!
Agnes, pysähdy...
-Se ei ollut onnettomuus. -Tietenkin se oli.
-Agnes, pysähdy. -Se ei ollut onnettomuus!
Usko pois, et voi tehdä enempää.
Kulta... Agnes...
No niin...
Mennään.
Ei mene päivääkään, etten ajattelisi Pierre Anthonia.
Ja vaikka en osaa selittää sitä-
-tiedän, että jotkin asiat merkitsevät jotain.
Ja sitä merkitystä ei pidä ottaa kevyesti.
Vai pitääkö?
Pitääkö?
Suomennos: Saara Närhi Iyuno-SDI Group