Vi ska porträttera våra unga spelare.
Är jag en av de unga?
Du är en av de unga, ja.
Det tar jag.
Man glömmer hur gamla de är. Båda slog igenom sent.
Att vara en topp tio-spelare under lång tid är svårt.
Och om man inte vinner turneringar...
Väldigt långsam.
...kan frustrationen verkligen tynga ner en.
Att vara regelbundna topp tio-spelare som Jess och Maria
räcker inte till.
Det är bra att vara konsekvent, men målet är att vinna pokalen.
Minskar möjligheten fort?
Det håller inte så länge, med alla nykomlingar.
Jag har kanske bara några år kvar. Förlorar jag chansen om jag klantar mig?
Vad fan är det här?
Hon blir för negativ.
Du börjar få panik och blir stressad.
Jag kände mig som en amatör.
När jag förlorar stora turneringar, tvivlar jag på mig själv.
"Lär jag någonsin klara det?"
Någon gång kommer det att gå bra för dig.
Någon gång? Jag är 28 år. Jag måste vinna en turnering.
För både Maria och Jess
finns det bara ett sätt att möta kritikerna
och det är att vinna.
Ska vi låta dem gå och bada?
De blir så glada.
Det är roligt när de hoppar i.
Jag heter Jessica Pegula.
Jag är 29 år, och jag är rankad nummer tre i världen.
Bäst i USA,
herrar och damer.
Jag tar gärna en Wimbledon-handduk.
Folk skulle döda för dessa, och jag torkar hunden med den.
Förlåt.
Jag blev proffs när jag var 17. Det är lång tid.
Det är fantastiskt att börja året bland topp fem. Ganska häftigt.
- Är det för många kolhydrater? - Ja.
Ni borde se vårt hemliga rum.
Det är här bak.
Det är en bokhylla, man öppnar den här, så knuffas den inåt.
Det är ganska rörigt.
Ett foto av mig som barn.
Bollarna, jag vet inte ens. AFC East Division, så dessa
fick vi när vi vann säsongen 2021.
VI LITAR PÅ PEGULA
Mamma och pappa äger NHL-laget Buffalo Sabres och laget Buffalo Bills.
Det var den amerikanska drömmen,
för min pappa växte upp med lite pengar.
Min mamma lämnades på en tröskel och adopterades från Sydkorea.
Hon och min pappa träffades när han höll på att bygga ett imperium
inom olje- och gasindustrin.
Miljardärresa Från olja till sport
Mina föräldrar älskade sport.
Så de köpte Sabres
och Bills några år efter det.
Jag heter Terry Pegula, och paret Pegula köpte precis ett football-lag.
Kim och Terry Pegula, ledare inom elitsport.
VÄLKOMNA TILL PEGULABYN
En del tror att det är enkelt för mig,
eftersom min pappa är så rik,
men det hände inte förrän jag var 17 eller 18.
Vi fick oväntat mycket uppmärksamhet.
Det var faktiskt överväldigande.
Min pappa var nog hårdare mot mig, än min mamma,
mer gammaldags, pressade mig.
Vi säger alltid att hon är vårt första sportlag, och vår favorit.
DELÄGARE
De gav mig en härlig barndom och lärde mig mycket om arbetsmoral.
Det har definitivt tagit mig hit.
Det här året förlorade jag finalen mot Iga.
Den här är faktiskt ganska cool. Det var min pokal.
Det var när jag förlorade mot Serena i singelfinalen i Auckland.
Game, set och match, Williams.
Serena Williams tar singeltitel nummer 73.
Serenas Före Detta Tränare
Det var i Aucklandfinalen som jag började spela bra.
Det var mycket nerver, men det var väldigt speciellt.
All heder åt Jessica Pegula.
Hon har visat sig stark i veckan.
Jag ville inte jämföra mig med henne, eftersom hon var annorlunda.
Ganska cool.
Jag slog igenom sent. Helt klart.
Det var ungefär för fyra år sen som jag verkligen utvecklades en hel del.
Och jag hittade en bra tränare.
Vem ringer du på FaceTime?
Jag ska spela lite golf med Ben.
Jessicas Tränare
Jag ringer när jag slår hole-in-one
med en bild bredvid flaggan.
Det blir väl din andra någonsin?
Ja.
Den första var tveksam. Vi såg aldrig plaketten.
Den första var tur, men nu tror jag att jag kan.
Man måste tro.
Jag orkar inte.
Hörs senare.
Ja, det är min tränare...
Det var bara en glimt.
Hon var rankad omkring 90 när hon började.
Hon behövde tro på sig själv.
Det var då allt tog fart.
Game, set, match, Pegula.
Ganska sensationell prestation.
Hon anlitade David Witt som länge var Venus Williams tränare.
Fortsätt bara.
Världstrea. Skojar du?
Det var bara tre-fyra år sen som hon nådde topp 100.
Min ranking är hög, eftersom det har gått bra
i många tävlingar i följd,
men jag har inte vunnit så många turneringar.
Det är som: "Okej, jag är fröken jämn.
Jag tar mig till många kvartsfinaler. Ja, jag vet, visst."
Men man vill ha mer, och man börjar ifrågasätta
om man någonsin lär nå dit.
Jag pratade med mamma i telefon och hon sa:
"Det kommer att gå så bra för Maria i Wimbledon."
Jag heter Maria Sakkari.
Jag är elittennisspelare från Grekland
och jag är just nu rankad åtta i världen.
Om jag spelar bra kan mormor komma.
- Ja. Det vore kul. - Det vore fantastiskt.
- Det var ett tag sen vi var samlade. - Ja.
Marias Syster
I fjol var jag världstrea,
men jag har bara vunnit en turnering och det var för fyra år sen.
Jag fyller 28 i år och ibland tänker jag:
"Tänk om tiden tar slut."
Alla år jag kämpat för att ta mig hit
och nå toppnivå.
- Det var bara... - Nej, jag...
...väldigt tröttsamt och stressigt.
Ja.
I slutet av min karriär vill jag inte bli ihågkommen som någon
som var en väldigt duktig tennisspelare, men som bara vann en titel.
Jag behöver verkligen den där vinnarkänslan igen.
Sakkari och Jessica Pegula har konstant jagat en pokal.
4 X Grand Slam-Mästare
Men ju längre tiden går, desto högre press sätter man på sig själv.
Då blir det ouppnåeligt på ett sätt,
när man börjar tänka: "Det här är min sista chans att göra avtryck."
Välkomna till Wimbledon 2023.
Klubbhuset ser underbart ut.
Det är alltid en speciell energi på Wimbledon.
Man känner historien. Det är den viktigaste tennisturneringen.
OMGÅNG ETT
Världsrankad #2
Game, set och match, Sabalenka.
Öppen turnering.
Världsrankad #1 Världsrankad #3
Fem-sex spelare kan vinna.
Världsrankad #6
Damsidan är lika spännande som den har varit under lång tid.
Otroligt. Den här tjejen är nåt speciellt.
Världsrankad #102
Det är ett skifte på gång.
Spelarna som är snäppet äldre behöver visa vad de kan.
Game, set och match, Pegula.
Hon klarade det.
Bra kämpat, Jess.
Jessica Pegula är vidare till omgång två.
6-7, 6-3.
När man rankas högre, känner man helt klart mer press,
men man måste bara vinna omgång ett.
Jag gillar inte vädret i Wimbledon.
Det gör ingen. Men det är en väldigt speciell turnering för alla.
Bana?
Sju.
Vilken?
Samma som igår.
Det blir ett bra träningspass.
Kom, Maria. Upp eller ner?
Alltid upp.
- Alltid upp. - Vi tar aldrig ner.
Hon tar alltid upp. Det blir ner. Ledsen.
Det är okej.
Ledsen. Jag vinner alltid kastet.
Tränare. De säger vad de vill.
- Ja. - Okej. Då kör vi.
Redo?
Anett Kontaveit är en god vän till mig.
Vi spelade ihop som barn. Vi är i samma ålder.
Ledsen, Anett.
- Kan vi ta en paus? - Ja.
Men tyvärr är hon skadad,
och jag är ledsen att hon har meddelat att hon ska sluta.
Vilka är dina planer?
Jag har studerat psykologi i tre år.
Men du är klar, va?
- Nej. - Okej.
Nej.
Tänker du att du ska jobba som psykolog efter det?
Jag tänker mer på idrottspsykologi.
Okej.
- Om jag behöver hjälp, hjälper du mig? - Ja.
Det senaste året har varit psykiskt påfrestande för mig.
Det har varit en berg-och-dalbana.
Jag blir din första klient.
Jag måste göra Masters,
och jag vet inte hur länge du tänker spela, men...
Tennis är en brutal sport.
I fjol gick allt bra, jag blev världstrea.
Men sen började det gå utför.
Jag blev lite knäpp.
Jag kan inte höra dig.
Det kom så fort.
Bara tanken på att jag var så nära att bli världsetta,
jag var inte redo för det.
Då började jag få panikattacker
och i vissa matcher kunde jag inte andas.
Hon kanske känner pressen.
Jag trodde att jag skulle svimma, det var ingen rolig känsla.
Du borde inte ens prata!
Jag var på en mörk plats i sex månader.
Maria som startade säsongen...
Marias Tränare
...försvann bara.
Det blev bara tuffare och tuffare,
och det blev så illa att hon ville sluta spela tennis.
Jag var psykiskt och känslomässigt tom.
Jag var rädd att gå på banan.
En massa folk sa
att ju längre in i turneringen jag kom, desto troligare var det
att jag skulle förlora.
Och titeln är fortfarande Sakkaris...
Det påverkar en.
Amatörspelare.
Amatör.
För helvete.
På grund av det,
har jag haft många tuffa stunder och...
...jag ser mig själv och jag gillar inte vad jag ser.
Ibland känner jag att jag vill avsluta karriären.
Men jag känner inte att jag har uppnått allt jag vill uppnå än.
Är du glad att du slutar?
Jag tror... Det har varit svårt.
Men nu har jag accepterat det.
Så det känns okej nu.
Du ville inte spela för alltid.
Jag tänkte inte spela tills jag blev gammal,
men jag trodde inte att jag skulle sluta i år.
Jag är inte redo att avsluta karriären,
för om jag skulle välja att göra nåt annat,
skulle jag inte känna likadant.
Men om jag fortsätter förlora är det kanske inte värt det.
En härlig match på gång.
Åttaseedade Maria Sakkari
möter 21-åriga Marta Kostyuk från Ukraina.
Fem semifinaler i år för Maria.
Hon hoppas ta sig långt i turneringen så här.
Kom igen, Maria!
Sakkari längtar efter att börja. Hon har ivern i blicken.
Omgång ett av Grand Slam är alltid jätteviktig för oss.
Greken tar allt.
Man vill komma igång och börja turneringen med bra tennis.
Hon slår bollen fint nu.
När allt faller på plats,
är hon någon som kan vinna Grand Slam.
Och där har vi skälet.
Ett perfekt bagelset för Sakkari.
Det kommer att krävas mycket för att knäcka henne idag.
Men det är ett stort mörkt moln på väg.
Maria Sakkari pressar på.
- Ute. - Game, Sakkari.
Hon vill få ett slut innan regnet.
Damer och herrar, matchen avbryts.
Matchen avbryts tillfälligt. Förhoppningsvis går det fort över.
Det har varit ganska ensidigt hittills.
Det är inte lätt att behöva sluta och börja om.
Alla tankar som går genom ens huvud:
"Hur ska jag få tillbaka rytmen?"
Det är en del av spelet, men det suger.
Redo, dra!
Det går nog över.
30 MINUTER SENARE
Vi är redo att återuppta matchen.
Kan Maria Sakkari avsluta matchen?
Man kan komma av sig efter en regnpaus, så det gäller att hantera det.
- Oj då. - Ute.
Är det en förändring på gång?
Det blir en vändning här.
Marta Kostyuk vann andra setet.
Sakkari blöder misstag nu.
Det ändrade matchen fullständigt.
Sakkari är överallt nu.
Det är en hemsk känsla när det går fel.
Man får negativa känslor och kan inte göra någonting.
Ute!
Det gör ont.
Sakkari är förvirrad.
Marta Kostyuk har chans på en stor skräll.
MATCHBOLL
Ute.
En otrolig comeback-vinst.
Kostyuk vinner över åttaseedade Maria Sakkari,
efter förlusten av första set.
Sakkari vill bara gå av banan och bort härifrån.
Jag kan inte spela mer.
- Är du okej? - Nej, jag...
Jag har nått min jävla gräns igen.
Det är så jag känner, ärligt talat.
Hjärnan kan spela dig spratt.
Jag inbillar inget.
Hitta tillbaka till det som funkar för dig.
Jag vet inte vad det är.
Din fysik är din absolut bästa styrka.
Hela grejen, det är en helhetsbild. Försök inte att...
Du letar ursäkter.
- Nej. - Jo.
- Jag försöker... - Du ser inte verkligheten.
- Maria. - Att jag inte kan spela mer.
Jag har inte kunnat spela de senaste två turneringarna.
Jag kan inte hitta tillbaka.
Jag är vilse igen. Så känns det.
Nu måste vi fokusera på
hur vi kan få dig att må bättre på banan.
- Jag vill byta om. - Okej.
För mig var det väldigt nedslående,
eftersom jag inte kunde hitta kämpaglöden.
Det har knäckt mig inombords.
Jag vill inte spela tennis för alltid. Jag borde kanske bara sluta.
I början av varje turnering vill man så gärna vinna,
men när man inte gör det, blir det ännu svårare.
Psykiskt sett kan man inte hantera det mer,
men man vill inte lämna sporten,
och vissna bort.
KVARTSFINAL
Pegula har nu nått kvartsfinal i alla de fyra stora tävlingarna,
men aldrig gått längre.
Är amerikanskans stund kommen?
Ska det regna?
Det ska regna lite vid tio eller elva.
Alla pratar alltid om kvartsfinal.
Spänningen ökar eftersom man möter bättre spelare,
insatserna är högre.
Det är åtta personer kvar. "Vem ska vinna?"
Jag känner helt klart mer press i kvartsfinalen
så det är ganska utmanande psykiskt.
Lycka till, Jess.
Tack.
Det är en stor match, men jag försöker slappna av
och tänka på andra saker.
Såg du programmet igår kväll?
Nej, jag la mig direkt. Jag såg inte ens Naked Attraction.
Herregud.
Men det var du som hittade det i guiden.
Det sänds varje kväll kl. 23,
jag tänkte: "Galet program."
- Det är helvilt. - Vad fan?
Det blir nog en riktigt spännande kvartsfinal
mellan Pegula och Vondroušová.
Världsrankad #42
Vondroušová har spelat bra.
Hon är bra på att förutse slagen.
När du får chansen, måste du få ner den vid linjen
och bakom henne.
Jess är en av fem amerikanska spelare som går till kvartsfinal.
Venus, Serena, Sloane, Maddie och nu Jess.
Förhoppningsvis blir det semifinal sen.
Hon närmar sig och när hon väl överkommer hindret
och tar sig förbi kvartsfinalen,
när det än blir, kommer hon att vinna en Slam.
Pegula hoppas att det blir sjätte gången gillt
i Grand Slam-kvartsfinalen.
Men hon ska möta Markéta Vondroušová, en mycket farlig motståndare.
Det är en stor match. Man når kvartsfinalen
och spelarna börjar känna av mållinjen.
Nerver kommer helt klart att spela en roll här.
Hur var hon innan?
Bra.
Okej, nu kör vi.
Serve, Jessica Pegula.
Tystnad.
Den är elegant. Vilken sensationell boll.
Det känns som att det blir ett test för Pegula.
Stabil start för Vondroušová.
Tjejen spelar fort.
Ja.
Vondroušová tar öppningssetet.
Pegula i alla möjliga härvor.
- Kämpa på. - Kom igen.
Kom igen nu.
Kom igen, Jess. Kämpa.
Andra set. Serve, Pegula.
Hon såg lite irriterad ut i slutet av första setet.
Måste vara samlad och lugn.
Nu spelar amerikanskan med tillit.
Vi går framåt. Kom igen.
Det var ett riktigt bra svar från Pegula.
Kom igen.
Ibland när nervositeten försvinner, frigörs man.
Vi försöker alltid nå det där flytet när allt bara händer,
när man inte ens behöver tänka.
Underbar prestation från Jess Pegula,
som kan vinna andra set med sin starka mentalitet.
En riktig uppvisning av hur man inte får panik.
Det är ett avgörande set för en plats i semifinalen.
Okej, kom igen.
Kom igen!
Bra jobbat, Pegula.
Ett tidigt break i det avgörande setet
och hon har fart här.
Damer och herrar, regnet är på ingång, så vi skulle vilja stänga taket.
Du måste skoja. Nu?
Spelet avbryts här.
Regnet kommer.
Man måste tycka lite synd om Pegula.
Jess har bra flyt. Jag vill inte att de stänger.
Man vet inte vad som ska hända härnäst.
Så snart taket är stängt, sätter vi igång igen.
När taket är stängt, blir det inget luftflöde alls.
Hon kommer att spela annorlunda.
Det är frustrerande att ta en paus mitt i en match.
Man spelar bra, sen helt plötsligt,
är pressen tillbaka.
Man börjar bli lite nervös.
Det är svårt att behålla flytet.
Damer och herrar, spelet återupptas.
Jessica Pegula leder tre mot ett...
Men jag måste avsluta det här.
Kom igen.
Kom igen, Jess.
- Så ska det se ut, Jess. - Kom igen!
Vilken bra start.
Pegula leder med fyra mot ett, sista set.
Tiden rinner iväg för Vondroušová.
Breakboll för Pegula.
Ute!
Var det lite anspänning från amerikanskan?
Okarakteristiskt fel.
Ute!
Och helt plötsligt är det match igen.
Och vilken motreaktion.
Vem har bäst nerver från och med nu?
Den är lång. Fjärde gamet i följd för Vondroušová
och hon ska serve för matchen.
Det förväntade jag mig inte.
Jess Pegula styrde matchen.
MATCHBOLL
Otroligt!
Vondroušová vinner fem spel på raken och besegrar Jess Pegula.
Du måste fan skoja.
Jess Pegula ville så gärna ta sig vidare till semifinalen.
Det här kommer att göra ont.
Otroligt.
Hon hade den. Hon var där vid mållinjen.
Hon såg den. Hon kände den.
Sen förlorade hon matchen och det gör ont.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Hon spelade ut sig själv 6-2, 4-1 efter att ha förlorat det första.
Det är förkrossande att se henne förlora eller misslyckas.
Stackars lilla rika flicka Pengar kan inte köpa titlar
Sämsta trean i historien Mer som nummer 300
Helt jävla otroligt.
Vilket jävla slöseri med en bra chans.
Jag har nog bara sett Jessica gråta två gånger.
Det gör ont att se henne så.
Är det här Jessica Pegula som bäst?
Är det här hennes max?
SEX KVARTSFINALER, SEX FÖRLUSTER
Efter en sån förlust skrivs det mycket.
Det är nog inte läge att höra sånt.
När nån säger att man inte kan göra nåt,
vill man gärna be den personen att dra åt helvete.
Tennisens gyllene regel är att aldrig kolla Twitter eller Instagram
under en turnering
och inte efter en turnering heller.
Och man borde helt klart dämpa vissa ord och såna saker.
Ja, det var en lång vecka.
Herregud, hemsk.
Ja, det är okej.
Efter Wimbledon och förlusten i omgång ett,
det var en förlust som gjorde riktigt ont.
Vad kände du? Vad har du inom dig?
Marias Mamma
Jag mådde skitdåligt.
Du kände dig nog bara lite nere.
Det är okej. Jag är glad att jag är här nu.
Sen dess har jag ägnat tid åt mig själv
och gått tillbaka till grunderna,
och jag började jobba med min psykolog.
Hon hjälpte mig verkligen att inte fokusera på negativa saker.
Du kommer att ha upp- och nedgångar, för tennis är så.
Jag lär nog inte vinna alla matcher framöver.
Men du vill förstå att du hör hemma i toppen.
Var stolt över dig själv.
Jag förtjänar inte hatmeddelanden på sociala medier
och alla elaka kommentarer.
Jag tänker inte slösa tid och energi på att tänka på det.
Att vara med min familj
är mycket viktigare för mig.
Marias Mormor - Marias Pappa
Det är fint att ha alla här.
Tom, du borde vara stolt över Maria.
- Vi har alltid trott på henne. - Tack. Jag börjar gråta.
Maria måste jobba på att förbättra den psykiska delen.
Det är den största utmaningen nu.
- Vad säger du, tränaren? - Jag håller med om allt, tränaren.
Nej, jag är ingen tränare. Jag är mamma.
Om jag ville vara tränare, hade du inte varit här.
Nej. Det stämmer inte. Du också, mormor.
Ja. Hon är tränaren.
- Huvudtränaren. - Jag måste skärpa mig.
Jag får inte vara rädd för att misslyckas.
Jag är inte redo att sluta.
Jag tror att man kan bli bättre oavsett ens ålder.
Jag vet att jag kan vinna.
Nu skålar vi för Maria.
- För imorgon, lycka till. - Tack.
Var modig så vinner du.
Ännu en möjlighet att bli bättre.
- Vi är inte klara än. - Nej.
Förlusten i Wimbledon var tuff.
Jag var så nära. Jag sabbade en ledning med 4-1.
Det knäckte mig verkligen.
Journalisterna som skriver om mig har ingen jäkla aning.
Jag kan inte köpa mig in i semifinal.
Jag bara undrade vad det var för skitsnack.
Jag skulle ge upp allt för att vinna turneringar.
Det är bra att låta känslorna...
Att ge sig tiden att må dåligt.
Ibland försöker jag låta bli, och sen tänker jag "nej".
Jag vill tycka synd om mig själv
och jag vill vara ledsen och förbannad över det.
Men man måste resa sig och göra om det.
Jag måste vinna min nästa match.
Okej, vi är framme.
Välkomna, tennisfans, till fredagens kvartsfinal
i Mubadala Citi DC Open.
Toppseedade USA-ettan Jess Pegula på väg in i en tredje DC-semifinal.
Det är kul att vara i Washington igen.
Jag vann min första titel där när jag låg på 250.
Jag mår alltid bra när jag spelar i DC.
Game, set och match, Sakkari.
Vilken prestation idag.
Det blir Jessica Pegula härnäst för Maria Sakkari,
ett härligt topp tio-möte.
Hon spelar bra nog.
Jag ska bara ringa hennes psykolog.
Ja, det är jättebra.
Hon lyckades ta sig förbi en del demoner
och jag vill hjälpa henne att ta sig förbi nästa.
Maria har en idrottspsykolog som hon arbetar med.
Hon berättar vilka saker jag kan säga till Maria i stora ögonblick,
som kan hjälpa det psykologiska.
Bra, du lyckades.
Okej, jag ska prata med henne.
Hon säger: "Snyggt jobbat!"
I nästa match vinner du bara om du är aggressiv.
För att vinna mot dessa spelare, måste ens egna misstag vara höga.
Ja. Men det är den modiga personen som kommer att vinna.
Hon har mycket bagage från ett par knäckande semifinaler
och den största utmaningen
är att försöka radera dessa minnen
och se varje semifinal som en ny möjlighet.
Reaktionen var snabb.
Ja, den är snabb.
När jag väl vinner en semifinal, kommer allt att förändras för mig.
Jag vill göra det så mycket för min skull, mitt lag, min familj.
Men också visa alla att det de säger är skitsnack.
Jag sov inget inatt.
Jag la mig inte förrän vid två.
Jag tittade på nästan hela Sakkaris match.
Jag såg inte slutet.
Om hon spelar som i den matchen, lär hon bjuda på jättebra tennis.
Minns du när vi möttes i Franska öppna?
Ja.
Hon var... Det var som en kamp.
Stor match.
Jess är också en av spelarna
som fick sitt genombrott senare i karriären.
Jag respekterar henne för allt hon uppnått,
för hon har jobbat hårt i många år med David.
Vad är det? Som en jäkla...
Bra. En till. Byt.
Spara det till dansgolvet.
Maria är en superfysisk, atletisk spelare.
Jag kan relatera till henne.
Hon har också kämpat för att behålla en hög nivå.
Det är kanske därför vi har en ömsesidig respekt för varandra.
Men nu måste jag vinna den här matchen.
Idag är vår stora semifinal.
Greklands nummer ett möter USA-ettan.
Vänligen välkomna Maria Sakkari.
Och nu, USA-ettan, Jessica Pegula.
Frågan är: Vem är mer aggressiv?
Maria Sakkari går ut hårt.
Precis så.
Inget förändras. Kom igen.
Den blev kort.
- Ja. - Med en millimeter.
Allt hon slår går in.
Det känns som att jag blir sönderplockad.
För het att hantera.
Det är Sakkari som gäller. Hon vinner öppningssetet.
Hennes rörlighet på banan är väldigt speciell.
Det känns som att jag måste vinna bollen tre gånger.
Det kan bryta ner mig psykiskt.
Fortsätt att pressa henne.
Du spelar jättebra. Kör.
Ute!
Vad måste jag göra för att vinna bollen och gamet?
Okej, gå tillbaka.
Hon spelar bra.
Ibland tänker jag mycket på mållinjen.
Jag är två matcher från målet.
Jag måste avsluta matchen.
Ta din tid. Sakta ner spelet.
Det kommer att krävas mycket om Pegula ska vända på det här.
Vi ser om jag kan hålla mig kvar,
bara stanna kvar och ge mig själv en chans.
Bra boll.
Plötsligt flyger hennes boll.
Jag vet inte vad som hände.
Hon är inte densamma som för några minuter sen.
Kom igen, Maria. Var lugn den här bollen.
Att vara i nuet är den största utmaningen.
Nu vänder matchen.
Jessica Pegula vinner fem av de sex senaste gamen
och vinner andra set.
Man vinner andra setet och tänker:
"Okej, hon kommer inte att ge upp.
Jag måste kämpa för det tredje setet."
Jag är förbannad. Jag är arg, men jag visar inget.
Jag tror på mig själv. Jag kan.
Kom igen, Maria. Var aggressiv.
Maria Sakkari har hittat formen igen.
En riktigt stor match.
Håll ut. Kom igen.
Det är jämnt på poängtavlan.
Maria, försök att hitta ett sätt att vinna matchen. Gör det bara.
Sakkari slår till igen.
Jag klarar det. Jag ska göra det annorlunda.
Vara lugn, spela fritt, vara i nuet.
Matchens bästa boll på långa vägar.
Sakkari övergår från försvar till anfall.
Hennes supportläger står upp.
Inga kommentarer. Vilken boll.
MATCHBOLL
Äntligen vinner Maria Sakkari sin första semifinal den här säsongen.
.. .Maria Sakkari!
En uppvisning i mental styrka från greken.
Man kunde känna hur mycket
det betydde, mentalt och känslomässigt, för Sakkari.
Hon övervann verkligen sig själv.
Vilken rivalitet mellan er två.
Berätta vad det var med ditt spel som lät dig stanna kvar i matchen.
Jag försökte att vara i nuet,
försökte övervinna mig själv och ta det som en utmaning.
Damer och herrar, Maria Sakkari från Grekland.
Känslorna man får efter att ha vunnit en stor match
går inte att slå.
Det är den bästa känslan i världen.
Det är därför det är svårt att ge upp.
Grattis!
- Mormor väntar. En bild? - Är det sant?
- Du är min favoritspelare. - Tack.
Det är fortfarande mitt mål att vinna en turnering.
Men alla har sin egen väg.
Jag jobbar på den.
Jag är på en bra plats mentalt nu.
Jag övervann det där hindret
och jag tror att jag kan klara det.
Men man vet aldrig när, och det är bra.
Skaka av det. Tuff dag på jobbet.
- Hon spelade stabilt. - Ja.
- Hon gav mig ingen chans. - Nix.
Glöm den, gå vidare.
Jag önskar att jag hade kunnat prova något annorlunda,
att jag kunnat göra lite till för att förändra matchen.
Jessica du gav upp igen. Stanna hemma,
Lev på din miljardärpappa
Är din ranking köpt?
Jag hatar när folk skriver hemska saker på nätet.
Sluta spela, åk hem
Jag behöver inte överbevisa dem. Jag bryr mig inte.
Men samtidigt finns det mörka stunder då jag tänker:
"Vad gör jag? Varför gör jag detta?"
Jag utsätter mig för samma sak om och om igen.
Och det suger.
Hej.
- Hur är det? - Bra. Hur mår du?
Folk, även jag, brukar heja på en underdog.
Jag tror inte det är så med mig, folk tycker nog inte det.
- Jessie? - Hej.
- Hur är det? - Bra. Själv?
- Kul att se dig. Grattis. - Tack. Läget?
- Bra. Hur mår du? - Bra.
- Hur är det? - Allt bra?
Ja. Hur är det?
- Vad händer? - Inte mycket.
- Jag blir nervös av kamerorna. - Hur är det?
- Bra. - Bra. Hur mår du?
- Ska vi tävla efteråt? - Ja.
- Ja, för fan.
Ha en bra träning.
Det känns som att vi alltid kämpar mot de dumma historierna som
media eller folk alltid verkar ta fäste vid.
Det vore trevligt om folk inte sa så
eftersom det var riktigt tufft i år för familjen och för mamma.
Jessica avslöjar Sin mamma kims hälsokris
I fjol fick hon hjärtstopp
och hon var utan syre ett bra tag.
Så nu återhämtar hon sig från en traumatisk hjärnskada.
Hon var centrum för allt, för familjen och jobbet.
Det var tufft att hantera.
När nåt sånt händer...
...ger det en ett nytt perspektiv, man inser vad som verkligen är viktigt
och hur fort saker kan ändras.
Det förändrade allt för hela vår familj väldigt fort.
Min mamma är otrolig.
Hon är väldigt motståndskraftig. Hon är en kämpe.
Det är det viktigaste hon har lärt mig.
Så, ja! Bra!
Om hon kunde stanna hemma och kämpa sig igenom vad hon gick igenom,
kan jag hantera en tennisturnering.
Nu kör vi.
Vi kommer från två olika sporter, men mellan oss idrottare,
kan vi alla relatera till samma sak.
Ni vill vinna en Super Bowl.
Jag vill vinna en Grand Slam.
Att försöka vara bäst är jävligt svårt.
Det är riktigt tufft.
Men om det var enkelt skulle alla göra det.
Jag vill bara säga att ni ska njuta av resan.
Drömmen är resan.
Ta vara på den, för ni kommer att se tillbaka på allt
och vilja njuta av de stunderna senare.
- Det var allt. Tack. - Bra sagt.
- Tack. Uppskattar det. - Tack.
- Tack, Dion. Tack. - Uppskattar dig.
Älskar det.
Jag går gärna längre i turneringar.
Jag vill gärna kämpa för att nå finalen.
Jag vill bara veta att jag alltid blir bättre.
Hur håller man motivationen vid liv varje dag?
BILLS HUVUDTRÄNARE
Ibland är mindre mer. Det är en balans.
- Det handlar om att växa. - Ja.
Du gav budskapet i precis rätt tid.
Det är svårt att vara i nuet, men jag behöver bli bättre.
Man måste slita och vara hård,
eller vad man nu kallar det.
Man måste bara bita ihop och hitta ett jäkla sätt, och kämpa.
Pegula har dominerat...
KVARTSFINAL
...här i Montreal.
Det är Pegula.
Har du vad som krävs för att tvinna mot Coco Gauff?
Svårt att möta världsettan.
Det känns som att jag styr allt som händer.
Det kan vara turneringens slag.
Och amerikanskan vinner.
Det är som att jag tittar ner på matchen, flyttar pjäserna.
Utmärkt slag från amerikanskan.
Vilket slag.
Mästerskapsboll.
Jess Pegula. Masters Montreal med stil.
Jag är stolt över mitt spel.
Jag vet att jag kan höja nivån.
Det var en trevlig påminnelse om varför jag är en toppspelare.
I slutändan,
vill man att titeln ska följa rankingen.
Att vinna en sån här vecka gör det hela värt det och
det gör att man vill ha mer.
För att nå min nivå måste man kämpa,
annars klarar man det inte.
Det är riktigt häftigt att kunna säga
att man fått ut något av allt hårt arbete och slit.
Även om det inte är avgörande för min karriär, vill man
självklart komma hem och ha en fin pokalhylla att visa folk.
SEX VECKOR SENARE
"Kom igen", säger hon. Är hon på väg mot titeln?
Här är Maria Sakkaris ögonblick.
MÄSTERSKAPSBOLL
Äntligen.
Maria Sakkari är äntligen mästare igen!
Jag gjorde det. Jag övervann något väldigt stort för mig.
Som tränare var jag väldigt glad för Marias skull.
Det kändes som ett genombrott.
Vi har väntat i över fyra år på en andra titel.
Vi har hört så många dåliga saker.
Det var svårt för mig att övervinna, jag är så glad att jag gjorde det här.
Allt förändrades för mig i Mexiko.
Jag fann mig själv igen.
Maria, vad säger du till hatarna?
Det är inte så fint att säga, men...
Ja, åt helvete med dem. Jag skiter i det.
I NÄSTA AVSNITT
Årets sista major.
Fem amerikaner är seedade i årets U.S. Open.
Som de bästa amerikanska spelarna vill vi alla vinna en Grand Slam.
Det finns spänningar kring det faktum att amerikaner inte har vunnit.
Enligt planen vinner han slamtiteln.
Bara de starka överlever här ute.
Kan inte vara vänner. Vi vill ha samma sak.
De står i ens väg.
Det är Foe-dags, baby. Superhjälten.
Tack för att du bär vårt land på dina axlar.
Det är sista chansen att vinna Grand Slam.
Vem har fått mer uppmärksamhet än Coco Gauff den senaste månaden?
Med tanke på Serenas svandans året före,
kändes det verkligen som en saga när Coco dök upp och fyllde tomrummet.
I New York betyder det ännu mer att vinna.
Jag vill bli världsetta.
Det här är sista chansen.
Undertexter: Jonna Persson