Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Djede! Djede, čekaj!
Mjesec je crven. Mjesec je crven, i pun.
Stani! -Imam jednu priliku, jednu želju. -Djede!
Mjesec je crven i pun. Crveni mjesec.
Jedna želja. Imam jednu želju.
Djede, što radiš?
Samo te žele izliječiti u ovom sanatoriju. -Tko si ti?
Idemo natrag.
Jedna želja. Imam jednu želju.
Djede! Prekasno je za igranje.
Nikad!
Djede! Djede!
Djede!
"Val Sinestra, Heden"
Pogledajte, ljudi, skijaška staza. -Sjajno! Gdje je hotel?
Malo više. Uskoro smo ondje. -Nije li ovdje prelijepo?
Halo? Jesmo li toliko daleko od skijaške staze?
Marnie, uspori. Ove ceste su uske i skliske.
Ja vozim, Marc. Nema razgovora s vozačicom.
Ali, kamo idemo? -Na vrlo posebno mjesto, Ava.
Nije li prekrasno?
Ljudi, nemam telefonskog signala već pola sata. Službeno smo na odmoru!
Sjajno.
Ava, kad ćeš prestati to činiti? - Kad ukloniš zaštitu za djecu.
Kako se zove kraljica lasica?
Marc, priberi se.
Nije li to super?
Ava, čekaj nas. -Izgledam li ja kao tovarna mazga?
Sjajno mjesto, zar ne? Prije je ovdje bio sanatorij.
Sanatorij? -Da, mjesto gdje su se bolesni,
stari i ludi ljudi išli oporaviti. Mislili su da ovdašnja voda radi čuda.
Nije loše mjesto za proslavu Božića, zar ne? -I cijeli tjedan bez "Wi-Fija"!
Nema "Wi-Fija"? -Pozdrav! - Jeste li poludjeli? Halo? Halo?
Pazi, dijete.
Halo? -Da, dolazim. -Vi ste g. Grunwald? -Točno.
Pogledajte, sutra je šetnja s bakljama. -Ava!
To! -Ali, postoji jedan uvjet, nema samostalnih pustolovina.
U planinama se svašta može dogoditi. -Naravno. Nisam beba. -Hej.
Ava, tvoja torba. -Možeš li je ti ponijeti? -Vlastita soba.
Prije sam bio sretan s mjestom za šator.
Da. Sutrašnju procesiju s bakljama ne treba propustiti.
Krvavi puni mjesec ovdje je rijedak.
Ovo će biti najbolji Božić mog života!
HOTEL SINESTRA
Zašto moram ići na tečaj? - Lijepo je naći nove prijatelje.
Ozbiljno, ovi su štreberi.
Zašto ne mogu sama skijati? - Jer si još dijete, Ava. Zbog toga.
Da? -Da. -Izgledam li dovoljno glupo?
Bok, djeco, jeste li spremni?
Dobro...
Ava, pazite jedni na druge. -Daj sve od sebe.
Ostani sa skupinom i slušaj učitelja. Zabavi se!
Hoćemo li skijati izvan staze?
Mislim da te nije čuo. - Govori li uopće nizozemski?
Sluša glazbu. Trebala bih to pokušati kad mi roditelji govore.
Odrasli mogu raditi što žele. Djeca ne mogu ništa.
Naređuju nam da radimo sranja. -"Život je više od zabave."
"Jedi povrće, sine." -Ne mogu imati ljubimce zbog alergije.
Moji su roditelji zbilja bezveze. - Svi su roditelji bezveze.
Cijelo vrijeme moramo slušati, ali nas nitko ne sluša.
Hej, zagorjela mesna okruglice!
Molim? -Ti si kobasica. -Dobar!
Jedan, dva, tri, četiri. Gdje je Ava?
Stefano, bok! -Ava! - Sklanjajte se s puta!
Ava! Ava! -Hajde, ljudi!
Dobro, djeco, skijat ćemo polako prema dolje.
Slijedite me i ostanite zajedno. Ava, to se i na tebe odnosi!
Molim? -Molim te, samo jedanput bez ludorija.
Ludorija? I ne znam što to znači. -Mala vjeverica!
Slijedite me.
Idemo! -Hoćemo li se utrkivati? - Ovdje je snijeg prilično tvrd.
Dex! -Vjeverica!
Dex, stani.
Dex! -Čekaj me, mala vjeverice!
Dex, čekaj!
Dex! -Vjeverica.
Izgubili smo skupinu.
Zašto ovdje nema signala? Kakvo je ovo mjesto?
Vjeverica sad udobno sjedi pokraj vatre.
Dođi. Idemo.
Hladno je, zar ne, Ava? - Da. Gledaj kuda ideš.
Gdje smo? -Dobro pitanje.
Jeste li imali problema sa kćeri? - Jesmo li imali problema s Avom?
Ne, nema problema.
Stefano, pogledaj. -Našao sam ovo dvoje smrdljivaca ni usred čega.
Dex? -Mama! Tata! -Dex! Gdje si bio? -Dođi, dušo.
Ava! -Djevojčice. - Gdje si bila?
Nemoj nas više nikada ovako uplašiti. -Draga, gdje si bila?
Potpuno je neodgovorna!
Cijeli dan bespotrebno riskira.
Misli samo na sebe!
Idemo unutra. Vrijeme je da se počneš lijepo ponašati! -Marc! Marc!
Ava, Ava, Ava. -Učitelj kaže da skijaš kao luđakinja.
Ne možeš uvijek činiti što želiš i bez razmišljanja.
Dovoditi druge u opasnost. -Nije fer, Dex je išao za vjevericom.
Večeras ostaješ u sobi. -A šetnja s bakljama? -Žao mi je.
Ne preuzmeš li odgovornost, morat ćemo mi.
Dobro, ostat ću ovdje? Hoću li dobiti i alarm za bebe?
Ava... -Nemoj ti meni "Ava". Ponašate se prema meni kao prema bebi.
Znate što? Bit ću ovdje sama za Božić da nemate malo dosadno dijete.
"Fondue" od sira s pravim švicarskim sirevima!
"Comté", plavi sir i "Appenzeller"? -Joey! Ispričavam se.
Što je s tobom? Sjedni! Sjedni i večeraj.
Jeste li znali da pjevanjem možete razbiti čašu?
Prestani! Prestanite oboje! Jedino što znate je jesti i pjevati.
Zašto se stvari oko mene uvijek razbijaju?
Daj mi to, tata.
Pogledaj. Popravila sam.
Nemate veganskog sira? Ili biljnog ili zamjenu za sir?
Možda imamo kozjeg sira. - Dex ne podnosi mliječne proizvode.
Opća alergijska osjetljivost na hranu. - U ovome nema ulja od oraha?
Dex! -Pazi! Oprez, njegova odjeća. -Daj mi salvetu.
Nemam. -Moram mu obrisati ruku.
Nismo li prestrogi prema Avi? - Zaključali smo je... -Zaključali?
Ovo je hotel s četirima zvjezdicama, ne zatvor.
Je li vas kći nagovorila na šetnju s bakljama? Svi će doći.
Doći ćemo. -Dobro.
Naša je kći u kazni, ne mi. Neću propustiti ovu šetnju s bakljama.
Vruće?
"Val Sinestra je poznata
po svojim čudesnim moćima."
Bajke.
Opa. Sjajno.
Hotel je prazan, svi su otišli.
Imaš 15 minuta. Nemoj ići van.
"Tu-tu"! Dobro, djede Grunwald.
Vatrogasni časnik Jonas prisutan!
"Jedan, dva, tri, četiri, Jonas se može igrati.
Pet, šest, sedam, osam, mjesec je crven, nemoj zakasniti.
Devet, četrnaest, dvadeset i dva, onaj kojeg vidiš si uvijek ti."
Ugasit ću sve vatre.
Bok, Jonas.
Zaista! Izgledaš čudnije od mene.
Ovako je bolje. -Zašto nisi u šetnji s bakljama?
Oh. Duga priča. Roditelji su mi rekli da ostanem u hotelu.
Hajde, daj ruku.
A ti? -Što? - Zašto nisi u šetnji?
I zašto si u kovčegu? - I ja sam u kazni.
Dobro.
Što je s tim roditeljima? Kao da ne žele da se zabavljam.
Da, odrasli su takvi.
Katkad ih se želim riješiti. - Zaista? Želiš ih se riješiti?
Da. To bi bilo lijepo. - Onda bi mogla raditi što želiš.
Da. Baš to.
Bez kazni, odlazaka u krevet na vrijeme, jedenja svega s tanjura.
Napokon sam svoj šef!
Nije li ti to najveća želja? - Da, nije li svačija?
Hajde, idemo van! -Van? Ali... - Moram ti pokazati nešto lijepo.
Dođi, ovdje dolje. -Dobro se snalaziš ovdje. -Dolazim ovamo cijeli život.
Koliko imaš godina? 11? - Da, već dugo vremena.
Dugo vremena? Je li ti Grunwald, čovjek s recepcije, obitelj?
Obitelj... Ovim putom.
Jonas, čekaj! Kamo ideš?
Opa. Što je ovo?
Ovo je zdenac Val Sinestra. Ovaj zdenac čini čuda.
Imaš li želja... - Vjeruješ u to?
Želiš se zabaviti, zar ne? Znaš tko nam naređuje.
Sama si to rekla. -I ti si čitao onu glupu knjigu bajki?
Iskušaj sreću. Imaš jednu želju.
Crveni je mjesec pun. Ovo ti je prilika.
Dobro, svejedno.
Bože, zaista sam impresionirana. Čudesni zdenac Val Sinestre.
Moram natrag.
Čekaj me! Roditelji će me ubiti ako saznaju da me nema.
Jonas!
Jonas? Čudak.
Ava? Kako je ovdje?
Dušo, razumijem tvoju ljutnju.
Ali, nadam se da i ti razumiješ zašto smo mi ljuti.
Razgovarat ćemo sutra. -Doručak je u 8.30. Doći ćemo te probuditi.
Lijepo spavaj.
Bajke.
"Doći ćemo te probuditi, Ava." Hvala.
Halo? Mama?
Tata? -Halo, mama!
Mama?
Halo? Halo?
Što je s doručkom? - Reci ako trebaš pomoć.
Jesmo li zakasnili na doručak? - Ne idem na sat praznog želuca.
Oh, da, sat skijanja.
Što je zadržalo tu budalu i njegov vilinski vlak?
Gdje su mama i tata?
Mama, tata, probudite se. Neću ponovno moliti.
U redu. Upozorila sam vas. -Mogla bih...
I ovo bi funkcioniralo.
Dobro, provjerimo sve sobe.
Uspio sam. -Super. Ovdje nema nikoga. -Ni ovdje. -Ni ovdje.
Nitko. -Nitko. - Ne. -Gdje su?
Nema nikoga ovdje. - Nitko. -Prazno. -Ništa.
Ni ovdje nema nikoga. -Nitko. -Prazno!
Mislim da su otišli skijati bez nas. -Ili se skrivaju? -Prazno!
Gdje je Ava?
Jonas?
Čovječe, kako si me uplašio! -Osveta za jučer.
Svi odrasli su nestali. A ti znaš gdje su, klaune.
Moj kovčeg jutros nije bio zaključan. Tvoja je želja ispunjena!
Uspjelo je! -Jonas!
Jesu li zaista svi nestali? -Da. Gdje su?
Sklanjaj se!
Ovo je najbolji dan mog života.
Ne razumijete što se ovdje događa, zar ne?
Ne. A ti? -Svi naši roditelji su nestali!
Očigledno. Ali, kamo su otišli? -Koga briga? Očigledno im je dosta nas.
Dosta?
Je li on nov? Ima dugačak jezik za novog klinca. -Ima.
Svih naših roditelja nema! Iščeznuli su. Nestali.
Probudite se! Ne vidite li kako je ovo fantastično?
Ako nema roditelja i nitko nam ne može naređivati, "Hotel Sinestra" je naš!
Možemo raditi što želimo!
Tri, dva, jedan... Kreni!
Čovječe.
"Nezavršen, san će se pretvoriti u zlo,
želja će postati prokletstvo."
"Direktor Jonas"
Jonas? Jonas?
Zovi me "gospodine direktore". -Da, baš.
Knjiga. Jesi li čitao... -Prestani.
Vaš sladoled, gospodine.
Svi se zabavljaju. A ti čitaš knjige.
Tučeno vrhnje.
Moje omiljeno.
Znaš li na koga me podsjećaš? Brineš se i držiš knjigu.
Na odraslu osobu. Ne znaš se zabavljati, Ava.
Ne znam?
Znate li što me je Ava upravo pitala? "Joey, znaš li napraviti kokice?"
Kakva uvreda! Hajde, kokice, pucketajte!
Šutite, počinje film!
Strašan film, Ava!
Sjedni! -Blokiraš pogled. -Da, sjedni.
Dobro, ovo je super. Znaš se zabavljati.
Jonas.
"Jedan, dva, tri, četiri, Jonas se još može igrati.
Pet, šest, sedam, osam, mjesec je crven, nemoj zakasniti.
Devet, četrnaest, dvadeset i dva, onaj kojeg vidiš si uvijek ti.
Četiri, pet, šest, sedam, Jonas je ostao jedanaest."
Halo? Tko je ondje?
Dex, što radiš? -Mame i tate još nema. Zovem ih.
Ovo je čudno. Sutra je Božić. Ako je ovo šala, predugo traje.
Dex, dođi. Idemo doručkovati. Hajde.
Vratit će se, zar ne, Asha? -Nadam se. Tko će drugi počistiti ovaj nered?
Dobro jutro. -Nije dobro jutro. Naših roditelja još nema.
Sve moramo sami raditi. -Točno. Ovo je najbolji dan mog života.
Nije li to bilo jučer? Jesi li već zaboravio?
Bar možemo jesti što želimo
i možete izabrati jutarnji urin i ustajale pahuljice.
Idemo, ljudi. Napad! Hajde, navalite!
Dečki, doručkujmo zajedno.
Dečki!
Dečki, tiho. Mama želi nešto reći.
Imam bolju ideju. Joey, znaš li ispeći palačinke?
Ava, prestani me vrijeđati.
Želimo hranu! Želimo hranu!
Dobro, idemo. 30 jaja, 15 l mlijeka, 12 kg brašna, sol i 10 paketa maslaca.
Asha, neki mikser. Sjajno. Ava, lonac.
Savršenstvo.
To je sve? - Pojedi prvo ovu.
Znam zabavnu igru. Zove se... Frizbi od palačinki!
Što je s njim? -Da, zaista je... -Pazi!
Zaista je djetinjast! - Ne, Asha...
Napad!
Ljudi. -Streljivo! -Ne! Jonas nemoj baciti svu hranu.
Ava, tako si dosadna! -Jonas! Pusti, djetinjasto derište! -Ti pusti!
Jonas, ovo je opasno! - Svijetlim. -Jonas! Prestani!
Jonas, prestani. -Opa, sjajno.
Dex, pazi!
Dex!
Dex, prijatelju, jesi li živ?
Dex.
Vidio sam ptice na stablu. -Dođi.
Ups!
Lošije je nego što sam mislila. Svi su osigurači eksplodirali.
Struja je visokog napona pa mi trebaju posebni osigurači.
Izgubljeni smo bez osigurača. I centralno grijanje treba struju.
Kao i hladnjaci i zamrzivači.
Mogli bismo hranu staviti na snijeg. -Koliko još imamo?
Za najviše tri dana. Dosta smo potrošili.
Ava, kamo ideš?
Ozbiljno, gdje ste?
Nije li prekrasno?
Crveni se mjesec vidi tri dana i tri noći.
Tada se dugo čeka sljedeći.
Je li ovo tvoja soba? - Da, ali ti si svejedno upala.
Zašto se kriješ iza kovčega? -Tražiš li nešto?
Naše roditelje. -Nećeš ih naći. Zdenac ih je...
Naravno. A ja sam ih otjerala. -Točno.
A kad crveni mjesec nestane, to će biti zauvijek.
Dobro. A ti si beba. A bebe vjeruju u bajke,
i bacaju palačinke i smiju se kad nekog udari božićno drvce.
Ali, ja nisam djetinjasta kao ti, Jonas.
Možeš se ljutiti na mene, ali ti si poželjela da nestanu, Ava.
Svi su odrasli nestali, i ti si za to kriva.
Za tvoje se dobro nadam da druga djeca neće to saznati.
Kamo ideš? -Po pomoć.
Čiju pomoć?
Dobro, idemo u selo. Vratit ćemo se večeras. S vašim roditeljima.
Idem i ja. -Ne možeš. -Zašto?
Premalen si. -Hajde, dođi.
Dobro.
Ali, ne mogu te čekati cijelo vrijeme. - Ja ne mogu tebe čekati cijelo vrijeme.
Idemo, ljudi. Sigurna sam da su u selu.
Jesi li dobro? -Dobro napredujemo. Držite se.
Izvoli. -Ovo je ukusno, Joey.
Hvala. Nitko ne voli tortu više od našeg tate.
Misliš li da su mama i tata ljuti na mene
jer sam išao za vjevericom iako sam alergičan? -Što? Ne.
Ne smiješ tako razmišljati. - Možda su trebali odmor.
Sigurno je teško biti roditelj. - Uvijek ispravljati stvari.
Uvijek brinuti za nas. -Da, mama bi sve napravila za nas.
Ja uvijek moram ispravljati stvari za tatom. Totalno je nespretan.
Moja je mama to prije činila.
Sigurno je naporno nekoga toliko voljeti.
Mi smo otprilike ovdje. - A selo je ovdje dolje.
Nastavljamo ulijevo. - A rijeka nam ostaje desno.
U redu. -Čekaj. Što ovdje piše?
Tko govori njemački? -Ja.
"Prvo divovi moraju govoriti, kako bi se zauvijek poništila kletva."
Divovi? -Divovi?
"Nezavršen, san će se pretvoriti u zlo, a želja će postati kletva."
Što? Kakva kletva? -Dvije čarolije pripadaju zajedno.
Objasnit ću vam poslije. Moramo se požuriti.
Hej, pogledajte! -Eno sela! -Napokon! -Da, selo!
Imamo još najmanje jedan sat hodanja. Imam ideju.
Neću ući u tu cijev.
Ava, neću ući u tu cijev.
Kako ćemo ukrotiti ovu stvar? - Evo odgovora. Glave dolje!
To je bilo prilično nevjerojatno. - Ponovno! -To bi moglo biti škakljivo.
Zašto? -Jesi li ikada vidio tobogan koji vodi prema gore? -Ne, imaš pravo.
Drago mi je što sam lagano doručkovao.
Skrivaju li se odrasli ovdje?
Halo? Ima li koga?
Tata! Mama!
Halo? -Nema odraslih.
Halo! Gdje ste?
Ava? Jesi li dobro?
Ljudi! Pogledajte, pokraj crkve!
Da. Odrasli! -Idemo!
Tata! Mama! -Hvala Bogu.
Idemo u zaklon.
Dosta mi je ovoga. Gdje su svi?
Poželjela sam da svi odrasli nestanu,
na zdencu Val Sinestra,
u noći kad ste bili u šetnji s bakljama.
Moja je želja ispunjena.
Ava, nije vrijeme za šale. -Ne šalim se!
Istina je. Ni ja nisam vjerovala, ali Jonas ima pravo.
Kakve veze s tim ima Jonas? -Odveo me je do zdenca. Nagovorio me je.
Znači, za sve je on kriv? -Ne, ali...
Zašto nam nisi rekla? - Da, ako si znala sve vrijeme...
Zašto smo ih morali ići tražiti? -Onda si se zabavljala, kao da je sve u redu?
I vi ste se zabavljali. -Rekla si da će naši roditelji biti ovdje, Ava.
Da, da ćemo se vratiti s mamom i tatom!
I vi ste se žalili na roditelje. I vama se svidio život bez odraslih!
Bok.
Jeste li vidjeli naše roditelje?
Svi na svijetu su siročad. Zbog mene.
"Ovaj zdenac čini čuda.
Četiri, pet, šest, sedam, Jonas je ostao jedanaest.
Ovo je najbolji dan mog života."
Smrznut je. Zaustavio se u vremenu.
Jonas je zaleđen u vremenu. Zauvijek ima 11 godina.
Zbog toga je tako djetinjast.
Da, to je njegova kletva. -Misliš li da Jonas ima veze sa zdencem?
I s našom kletvom. Zaustavljen je u vremenu. Jonas je zaleđen u vremenu.
Zauvijek ima 11 godina. Moramo prekinuti kletvu zdenca, poništiti je.
Nisam sigurna... -Neću slaviti Božić sa svojim roditeljima.
Točno. Uskoro je Božić, a to je vrijeme nade.
Tako kaže naša mama.
Dobro. Ako roditelji mogu nestati... - Mora postojati način da ih vratimo.
Ne samo zbog nas.
Jeste li gladni?
Našla sam osigurače. Opet ćemo imati struje.
Hvala. -Molim. Nadam se da će nam se roditelji uskoro vratiti.
Da. I ja. Gdje je Dex?
Bok, ljudi.
Nemojmo ovo još reći drugoj djeci. - Tajit ćemo što smo vidjeli u selu.
Točno. Nećemo širiti paniku.
Napokon. Gdje ste bili toliko dugo? Božićni darovi! -Polako.
U redu. Znamo da biste htjeli odgovor.
Pa, imamo sjajne vijesti za vas.
Roditelji su na putu ovamo. - Da, zapravo su bili u selu.
Zajedno ćemo napraviti najbolju božićnu zabavu ikada! -Kakvu želimo. Idemo!
Vi ste takvi lažljivci! - Znam tvoju tajnu, Jonas.
Ja znam tvoju tajnu. I mnogo je veća.
Zaleđen si u vremenu. Zauvijek ćeš ostati dijete.
Ne možeš biti stariji od 11 godina. Mislim da si to poželio.
Oboje smo zarobljeni kletvom. -Ti si zarobljena u kletvi. Ja živim svoj san.
Zauvijek 11. To je noćna mora. Moramo je prekinuti. -Ne!
Da. Znam da se to može učiniti.
"Prvo divovi moraju govoriti kako bi se kletva zauvijek prekinula."
Tko su divovi? Pomozi mi.
Misli samo na sebe, ali kad je u nevolji, odjednom treba druge.
Želimo vratiti roditelje, kao i djeca u selu i vjerojatno diljem svijeta.
Trebamo roditelje. -Ne, ne želim odrasle. Pretvaraju nam život u zatvor.
Nije tako. -Za mene jest. Što ti znaš? Neću natrag u svoj kovčeg.
Ali... Jonas.
Što je s tvojom obitelji? Ne nedostaju ti?
Idem svirati.
Tvoja obitelj, Jonas. Kamo pripadaš?
"Direktor Jonas"
"Majušan ključ."
"Što vidiš, Ava?"
Pogriješila sam, Jonas.
Svijet bez odraslih nije tako loš, zar ne?
Pogriješila sam u vezi s tobom. Možeš imati više od 11 godina.
Zapravo, već imaš.
Tko je to?
To si ti, Jonas.
Jesam li ovo ja?
Nisi zaželio želju kao dijete, nego kao starac.
Djede! Hej, djede.
Nisi ostao dijete, kako si mislio.
Ponovno si postao dijete.
Grunwald ti nije djed.
Ti si njegov djed.
Pogledajte, novi vrh za drvce.
Ovo će biti najljepše božićno drvce ikada.
Kad bih ga barem mogao pokazati mami i tati.
Ava radi na tome.
Imao si cijeli život, Jonas. Proslavio si 80 Božića s obitelji i prijateljima.
Sad je naš red.
Znaš li nešto o zdencu i kletvi, moraš mi reći.
Bio sam bolestan. Imao sam demenciju.
Postajao sam dijete. Onda je bolje biti pravo dijete.
Hajde, Jonas. Ispravit ćemo ovo.
Prekinut ćemo obje kletve. Učini to za nas.
Za svu djecu.
Prekasno je za igranje.
Jonas... -Ti si! -Jonas!
Uživaj u crvenom mjesecu, uskoro će otići.
Onda više nećeš vidjeti roditelje.
Gdje je Ava? -Otišla je. Idemo jesti. Gladan sam.
Otišla je? -Mračno je i pada snijeg.
Što ja mogu? Otišla je.
Halo? Halo!
Dobro...
Zašto bi Ava otišla? -Možda je otišla do zdenca. -Gdje je to?
Javite ako je nađete. Uskoro ćemo imati zajedno sve vrijeme svijeta.
Zaključao je. -Derište!
Jonas! -Jonas! -Ljudi!
Ljudi! Gore sam! -Ava!
Eho...
"Divovi moraju govoriti..." Planine su divovi!
Mogu li dobiti eho?
Što radi? -Poludjela je.
Silazi! -Moramo joj pomoći. -Da, hajde, zajedno.
Sklonite se!
Ava, jesi li dobro?
Divovi su planine oko hotela. "Divovi moraju govoriti."
Odjekuju! -Jako pametno. -Dođi.
"Nezavršen, san će postati zlo, želja će se pretvoriti u kletvu.
Divovi prvo moraju govoriti kako bi se zauvijek prekinula kletva."
Treba nam eho. -Možda možemo naglas poželjeti.
Da, da naša želja odjekuje. - Možda je možemo otpjevati.
Riek... -Ne, zbilja. Svi zajedno. -Da, ima pravo.
Moramo je jednoglasno otpjevati.
Pratite me, i neka planine pjevaju s nama.
Djede!
Stani. Djede, čekaj!
Nije dovoljno glasno. Prestanite!
Ne funkcionira. -Što ako... - Ne funkcionira, u redu?
Naravno da ne funkcionira.
Nikad nije kasno za igranje.
Što je to bilo? Je li uspjelo?
Je li uspjelo, Ava?
Još nema nikoga.
Ako se ti jadnici opet pojave... Kunem se...
Joey! Trebamo li te zbilja zvati na doručak?
Nisam mislio da ću to doživjeti.
Tata! -Mama! Tata!
Ne može biti daleko. -Kako možeš biti siguran? -Dušo, ovdje si!
Rekao sam ti da Ava ne radi gluposti. -Gdje si bila?
U redu... -Doručak? -Da.
Izvolite. Prekrasna palačinka. -Hvala.
"Crepe." -Jako ukusno, Joey. -A torta tek dolazi.
Tvoja ukusna torta. Još palačinki. Još.
Već je Božić. Vrijeme leti kad si na odmoru.
Oprostite. -Što?
Sviđaš joj se. -Ja?
Nešto na tebi je drukčije. -Da, ali...
Jesi li mu promijenila kosu? -Ne.
Palačinke. Tko želi još palačinki? Želi li netko palačinke?
Ava? Je li sve u redu? -Da.
Sretan Božić, dušo. - Sretan Božić. -Sretan Božić.
Ava, što smo rekli o ustajanju od stola? -Marc, nije više beba.
Hvala, Jonas.
Naravno, bio je prestar za ove igračke.
Neću ga više vidjeti, zar ne?
Ne.
Ali... Ponovno je našao sve svoje uspomene.
I one s vama. - Hvala. Ovo sam tražio.
Dobro, djeco. Danas ćemo možda skijati na crnoj stazi.
Jeste li spremni? - Da, g. Stefano.
Slijedite me.