Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Dědo!
Dědo, stůj!
VAL SINESTRA 1957
Krvavý měsíc v úplňku.
Stůj!
Mám jen jednu šanci. Jedno přání.
Dědo!
Krvavý měsíc v úplňku. Krvavý měsíc.
Můžu mít jen jedno přání. Jedno jediné.
Dědo, co to děláš?
V léčebně tě chtějí uzdravit.
Kdo jsi?
Pojď, vrátíme se zpátky.
Mám jen jedno přání.
Dědo.
Na hraní je už moc pozdě.
Nikdy!
Dědo!
VAL SINESTRA SOUČASNOST
- Jen se podívejte na tu sjezdovku. - Hustá! Kde je náš hotel?
- Za chvíli tam budeme. Za chvilku. - To je krása, co?
Cože? Nebydlíme u sjezdovky?
Marnie, jeď opatrně. Klouže to a cesta je úzká.
Teď řídím já. Spolujezdec nekecá řidiči do řízení.
- Kam to proboha jedeme? - Na výjimečné místo, Avo.
No, není to krása?
Rodinko, už půl hodiny nemám signál. Dovolená začala!
Hustý.
- Avo, kdy s tím přestaneš? - Až mi zrušíte dětský zámek.
Kdy tady byl poslední posel?
- Marcu, chovej se normálně. - Osel, osel.
Není to sranda?
Avo, počkej na nás.
Copak jsem nějaký sluha?
Úžasné místo, že? Dříve to bývala léčebna.
- Léčebna? - Ano, místo, kde...
Posílali sem bláznivé staroušky a léčili je.
Mysleli si, že voda z místní studny je kouzelná.
Pak to je správné místo, kde strávíme Vánoce.
A celý týden bez internetu!
Cože, žádný internet?
- Dobrý den! - Zbláznili jste se?
Haló?
Dítě, dávej pozor.
Haló?
Ano, už jdu.
- Vy jste pan Grunwald? - Ano, to jsem.
Podívejte, průvod s pochodněmi. Tam musíme jít.
Avo.
Jo!
Na něčem se domluvíme. Bez nás ani krok.
- V horách se může stát cokoliv. - Jasně, nejsem žádný mimino.
- Avo, tvoje taška. - Vezmeš mi ji, prosím?
Vlastní pokoj. Já se dřív musel spokojit s místem ve stanu.
Ten průvod s pochodněmi si nesmíte nechat ujít.
Krvavý úplněk je velmi výjimečný.
Tohle budou nejlepší Vánoce v životě!
HOTEL SINESTRA
Proč musím do lyžařské školy?
Aby sis našla nové kamarády.
Podívej se, jsou divný.
- Proč nemůžu lyžovat sama? - Protože jsi dítě, Avo.
Proto.
Fakt? Vypadám dostatečně debilně?
Nazdar všichni, připravení na lyžovačku?
Tak jo...
- Avo, dávej na sebe pozor. - A snaž se.
Drž se se skupinkou a poslouchej učitele.
Užij si to!
Budeme lyžovat i mimo sjezdovku?
- Myslím, že tě neslyší. - Mluví vůbec holandsky?
Poslouchá hudbu.
Taky bych to měla vyzkoušet, až na mě budou mluvit rodiče.
Dospělí můžou všechno. Děti nesmí nic.
Můžeme úplný prd.
"Život není jenom zábava."
"Sněz všechnu zeleninu, chlapče."
Nemůžu mít žádné zvíře, mám alergii.
- Moji rodiče jsou hloupí. - Všichni rodiče jsou hloupí.
Musíme je poslouchat, ale nás nikdo neposlouchá.
Hej, ty masová kuličko.
Copak?
Nebo spíš klobásko...
To se ti povedlo!
Jeden, dva, tři, čtyři. Kde je Ava?
Stefano, ahoj!
- Avo! - Uhněte!
Avo!
Do toho, děcka!
Děti, sjedeme pomalu dolů.
Jeďte všichni za mnou.
Avo, to platí hlavně pro tebe!
Co?
Prosím tě, pro jednou žádné skopičiny.
Skopičiny? Ani nevím, co to znamená.
Veverka!
Všichni za mnou.
- Jedeme! - Dáme si závod?
- To si piš! - Sníh je tvrdý, bude to jízda!
- Dexi! - Veverka!
Dexi, stůj!
Dexi!
Počkej na mě, veverčičko.
Dexi, zastav!
Dexi.
Ztratila se mi.
A my jsme se taky ztratili.
Proč tu není signál?
Co to je za místo?
Veverka se teď hezky zahřívá u kamen.
Pojď, pojedeme.
- Je zima, že, Avo? - Jo. Hlavně se dívej na cestu.
- Kde to jsme? - To je dobrá otázka.
Oblečení? Bundu, oteplovačky a žlutou helmu.
Měli jste s dcerou nějaké problémy?
- Měli jsme s Avou problémy? - Ne, ne, žádné problémy.
Stefano, podívej.
Tyhle dva smraďochy jsem našel uprostřed ničeho.
Dexi?
- Mami! Tati! - Dexi!
- Kde jsi proboha byl? - Pojď ke mně, zlatíčko.
- Avo! - Holčičko.
Kde jsi byla?
Už nám to nikdy nedělej, jasný?
Kde jsi byla?
Ona je totálně nezodpovědná!
Celý den zbytečně riskovala.
Ona myslí jen sama na sebe!
Mazej dovnitř! A začni se chovat normálně.
Marcu, Marcu, uklidni se.
Avo, Avo, Avo.
Učitel říkal, že jsi jezdila jak blázen.
Nemůžeš se do všeho vrhat po hlavě.
Hlavně když tím ostatní ohrožuješ.
To není fér. Dex jel za veverkou.
Dneska večer zůstaneš v pokoji.
- Ale vždyť je ten průvod? - Mrzí mě to.
Musíš se začít chovat zodpovědně.
Dobře. Zůstanu tady. Dáte mi i chůvičku?
- Avo... - Žádný Avo.
Chováte se ke mně jako k miminu.
Víte co? Vánoce oslavím sama.
Aspoň vás nebude nikdo otravovat.
Sýrové fondue z pravých švýcarských sýrů!
Cítím Comté, plísňový sýr a Appenzeller?
Joey! Omlouvám se.
Co to do tebe vjelo? Běž si sednout.
Sedni si a jez!
Víte, že když zpíváte, může prasknout sklenička?
Rieko! To stačí!
- To platí pro oba. - Zajímá vás jen jídlo a zpěv.
Proč vždycky všechno pokazím?
Podej mi to, tati.
A je to.
Nemáte vegetariánský sýr?
Nebo rostlinný sýr nebo zeleninovou obdobu sýra?
Možná máme kozí sýr.
Dex nesmí nic s laktózou.
Trpí obecnou alergickou přecitlivělostí na potraviny.
Neobsahuje to olej z oříšků, že?
- Dexi! - Dávej pozor!
- Ať to nemá na oblečení. - Podej mi ubrousek.
- Žádný nemám. - Musím mu utřít ruce.
Nebyli jsme na Avu moc přísní? Takhle ji zavřít...
Zavřít? Tohle je čtyřhvězdičkový hotel, žádné vězení.
Přemluvila vás dcera na ten dnešní průvod?
Budou tam všichni.
Půjdeme.
Výborně.
Naše dcera má domácí vězení, my ne.
Přece si takovou akci nenecháme ujít.
Pálí?
Studna ve Val Sinestra
je známá svou kouzelnou mocí.
Povídačky.
Ty jo. Hustý.
Hotel je prázdný. Všichni odešli.
Máš čtvrt hodiny. Nechoď ven a drž se dál od studny.
Tutú. Dobře, dědo Grunwalde.
Velitel Jonas, tady!
Jedna, dvě, tři osminky, Jonas má čtvrt hodinky.
Pět, šest, sedm, tisíc, vyšel krvavý měsíc.
Devět, deset, já se mám, koho vidíš, jsi ty sám.
Uhasím každý oheň.
Ahoj, Jonasi.
No teda, vypadáš hůř než já.
To je lepší.
Proč jsi nešla s ostatními?
No, to je na dlouhé vyprávění.
Rodiče mi zakázali odejít z hotelu.
Chyť se.
- A ty? - Co?
Proč jsi nešel?
- A proč jsi byl zavřený v kufru? - Taky mám domácí vězení.
Jasně.
Co to s těma rodičema je?
Občas se zdá, že nechtějí, abych se bavila.
Jo, dospělí jsou proti všemu.
Občas bych se jich chtěla zbavit.
Fakt? Chceš se jich zbavit?
Jo. Připadá mi to jako dobrý nápad.
Pak by sis mohla dělat, co tě napadne.
Jo. To jo.
Už žádný tresty, žádný brzký usínání, dojídání talířů.
Byla bys vlastním šéfem!
To si přeješ?
Kdo by si to nepřál?
- Pojď, půjdeme ven. - Ven? Ale já...
Chci ti ukázat něco krásného.
Pojď, tady dolů.
- Vyznáš se tady. - Chodím tudy celý svůj život.
Kolik ti je? Jedenáct?
- Jo, ale už pěkně dlouho. - Pěkně dlouho?
Jsi příbuzný pana Grunwalda, toho z recepce?
Příbuzný...
Tudy.
Jonasi, počkej. Kam to jdeme?
Jé. Co to je?
To je studna Val Sinestra.
Je to kouzelná studna.
Pokud si něco přeješ...
A ty tomu věříš?
Chtěla ses bavit, ne?
Víš, kdo nám vždycky zkazí zábavu.
Před chvílí jsi to sama říkala.
Taky jsi četl tu hloupou pohádku?
Jen to zkus. Třeba budeš mít štěstí.
Máš jedno přání.
Krvavý měsíc je v úplňku. Tohle je tvoje šance.
Dobře, nic za to nedám.
Fakt působivé.
Kouzelná studna Val Sinestra.
Musím se vrátit.
Počkej na mě!
Když rodiče zjistí, že jsem odešla, zabijou mě.
Jonasi!
Jonasi?
Podivíne.
Avo?
Jak jsi to tady zvládla?
Zlato, chápu, že se na nás zlobíš.
Ale doufám, že víš, proč jsme se tak rozhodli.
Promluvíme si o tom zítra.
Snídaně je o půl deváté. Přijdeme tě vzbudit.
Dobrou noc.
Povídačky.
"Vzbudíme tě, Avo."
Tak určitě.
Haló?
Mami?
Tati?
Haló? Mami?
Mami?
Haló?
Bude vůbec snídaně?
Jestli potřebujete pomoct, stačí říct.
Přišli jsme na snídani moc pozdě?
S prázdným břichem lyžovat nejdu.
No jo, lyžařská škola.
Kde je ten šašek s tím pohádkovým vláčkem?
Kde je máma s tátou?
Mami, tati, vstávejte.
Už to nebudu opakovat.
Dobře, varovala jsem vás.
Mohla bych to...
Tohle by taky fungovalo.
Dobře, zkontrolujeme všechny pokoje.
- Jo, vyšlo to. - Bezva.
- Tady nikdo není. - Tady taky není ani noha.
- Nikdo. - Kde jste?
- Nikdo. - Nikdo?
- Prázdný. - Kde jsou?
- Zase nikdo. - Nikdo.
- Prázdný. - Nic.
- Tady taky nikdo není. - Nikdo.
Prázdný!
- Myslím, že šli lyžovat bez nás. - Třeba se nám schovali?
Kde je Ava?
Jonasi?
Tys mě ale vylekal, blbečku!
To máš za ten včerejšek.
Všichni dospělí jsou pryč. A ty víš, kam se poděli, vtipálku.
Můj kufr nebyl ráno zamčený.
Tvoje přání se vyplnilo!
Povedlo se to!
Jonasi!
Skutečně všichni zmizeli?
Jo. Kde jsou?
Uhněte! Na stranu!
Tohle je nejlepší den mého života.
Nemáte sebemenší tušení, o co tady jde, co?
Ne. Ty jo?
Všichni dospělí zmizeli!
Jo, jasně. Ale kde jsou?
Copak na tom záleží?
Evidentně nás už měli plný zuby.
Cože?
On je tady novej?
- Na nováčka má moc prořízlou pusu. - To má.
Všichni rodiče jsou pryč.
Fuč. Vypařili se. Proberte se!
Copak nechápete, jaká je to paráda?
Když jsou dospělí fuč a nikdo nám nemůže poroučet,
tak hotel Sinestra patří jen nám!
Můžeme si dělat, co chceme.
Tři, dva, jedna...
Teď!
Do toho, Avo!
Jsem v nebi.
Když se konec snu vytratí,
z přání se stane
prokletí.
ŘEDITEL JONAS
Jonasi?
Pane řediteli.
Jo, jasně.
Tuhle knihu. Četls ji?
Přestaň s tím.
Vaše zmrzlina, pane.
Všichni slaví.
A ty máš nos zabořený do knih?
Šlehačku?
Moje nejoblíbenější.
Víš, koho mi připomínáš? Ustaranou a s knihou v podpaží?
Dospěláka.
Neumíš se bavit, Avo.
Vážně?
Víš, na co se mě Ava právě zeptala?
"Joey, umíš udělat popcorn?"
Taková urážka.
Popcornová smršť!
Všichni zmlknou, film začíná.
Hustej film, Avo.
- Sedni si! - Máš tlustý sklo.
Jo, posaď se.
Tohle je fakt super.
Umíš se bavit.
Jonasi.
Jedna, dvě, tři osminky, Jonas má půl hodinky.
Pět, šest, sedm, tisíc, vyšel krvavý měsíc.
Devět, deset, já se mám, koho vidíš, jsi ty sám.
Dvanáct, patnáct, osmnáct, Jonasovi bude jedenáct.
Haló?
Kdo je tam?
Dexi, co to děláš?
Mamka s taťkou se nevrátili. Přivolávám je.
To je fakt divný. Zítra je Štědrý den.
A jestli tohle má být vtip, tak mi nepřijde vtipnej.
Dexi, pojď. Půjdeme na snídani.
Pojď.
Vrátí se, že jo, Asho?
To doufám. Kdo za nás jinak uklidí ten nepořádek?
Dobré ránko.
Žádné dobré ráno. Rodiče se ještě nevrátili.
Všechno musíme dělat sami.
Přesně. Tohle je nejlepší den v mém životě.
To jsi tvrdil už včera.
Copak jsi to zapomněl?
Konečně můžeme jíst, co chceme, a vy si vyberete ranní moč
a zatuchlé kukuřičné lupínky.
Pojďte, kluci.
Do útoku!
Pojďte! Za mnou!
Kluci, nejdřív společná snídaně.
Kluci!
Kluci, buďte chvíli zticha. Mamča nám chce něco říct.
Mám lepší nápad.
Joey, umíš palačinky?
Avo, neurážej mě.
Jídlo! Jídlo! Jídlo!
Jdeme na to: třicet vajec, patnáct litrů mléka,
dvanáct kilo mouky, sůl a deset kostek másla.
Asho, dones něco na mixování.
Bezva.
Avo, ty přines hrnec.
Výborně.
To je všechno?
Nejdřív ji sněz.
Znám jednu bezva hru,
jmenuje se palačinkové frisbee.
- Co to do něj vjelo? - Jo, je neuvěřitelně...
Pozor!
Je neuvěřitelně dětinský!
Asho, ne!
Do boje!
Děcka...
Útok!
Ne! Jonasi, nesmíme zničit všechno jídlo.
Avo, ty jsi tak nudná.
- Jonasi, ty otravnej spratku! - Pusť to!
Jonasi, tohle je nebezpečný!
- Světýlka. - Nech toho!
Jonasi!
Jonasi, přestaň.
Fíha, hustý!
Dexi, pozor!
Dexi!
Dexi, kamarádíčku, žiješ?
Dexi?
Viděl jsem ptáčky na stromečku.
Vstávej.
Stane se...
Je to mnohem horší, než jsem čekala.
Všechno je spálené.
Je to silnoproud, potřebuji speciální pojistky.
Bez nich jsme ztracení.
Ústřední topení je taky na elektriku.
Stejně jako lednice a mrazáky.
Jídlo můžeme dát do sněhu.
- Kolik ho máme? - Na dva, možná tři dny.
Skoro všechno jsme už spořádali.
Avo, kam jdeš?
Vážně, kde jste?
Hezkej, co?
Krvavý měsíc bude zářit už jen tři dny.
Pak na něj budeš zase dlouho čekat.
- To je tvůj pokoj? - Ano.
Ten tě ale nezajímá.
Proč se schováváš za kufrem?
- Hledáš něco? - Naše rodiče.
Ty nenajdeš.
Studna se o ně postarala.
Tak určitě. A já jsem je všechny odčarovala pryč.
Přesně tak. A až krvavý měsíc zapadne, už se nikdy nevrátí.
Prima. A ty jsi mimino.
A mimina věří na pohádky
a hází palačinkami a smějí se, když na někoho spadne stromek.
Ale já nejsem tak dětinská, Jonasi.
Můžeš se na mě zlobit, jak chceš, ale bylo to tvoje přání, Avo.
Všichni dospělí zmizeli jen díky tobě.
A doufám, že se to nedozví ostatní. To by byl tvůj konec.
- Co chceš dělat? - Dojdu pro pomoc.
Pomoc? Od koho?
Tak dobře, půjdeme do vesnice.
Vrátíme se večer. I s rodiči.
Půjdu s vámi.
- To nejde. - Proč?
Protože jsi moc malý.
No tak.
Dobře.
Ale nebudu na tebe nikde čekat.
Taky na tebe nebudu nikde čekat.
Pojďte. Jsem si jistá, že jsou ve vesnici.
V pohodě?
Všechno je fajn. Za chvíli tam budeme.
Prosím.
Je to výborné, Joey.
Díky, můj táta je miluje.
Myslíš, že se na mě mamka s taťkou naštvali,
protože jsem se rozjel za veverkou, i když jsem alergik?
Cože? Ne, to je nesmysl.
Možná si od nás potřebovali odpočinout.
Být rodičem je pěkná fuška.
- Pořád něco napravují. - Pořád se o nás bojí.
Jo, mamka by se pro nás rozkrájela.
Já musím dělat všechno za taťku. Je strašně nešikovný.
Dřív to dělávala mamka.
Milovat někoho tak strašně moc musí být vyčerpávající.
Teď jsme někde tady.
A vesnice je tady.
- Takže se musíme držet vlevo. - A vpravo od řeky.
Dobře.
Počkej. Co tam je napsaný?
- Kdo umí německy? - Počkej, přečtu to.
"Abyste zlomili kletbu provždy,
musí nejprve promluvit obři."
- Obři? - Obři?
"Když se konec snu vytratí,
z přání se stane prokletí."
Co? Jaké prokletí?
Ty verše patří k sobě.
Vysvětlím vám to později. Musíme si pospíšit.
- Hele, podívejte. - Tamhle je vesnice.
- Konečně. - Jo, vesnice.
To bude nejmíň hodina chůze.
Mám nápad.
Do toho nevlezu.
Na to zapomeň, Avo.
Avo, jak s tou věcí zabrzdíme?
Tady máš odpověď. Hlavy dolů!
To byla jízda.
Zopakujeme si to?
- To nepůjde. - Proč?
- Viděls někoho sáňkovat do kopce? - Ne, máš pravdu.
Ještě že jsem měl jen lehkou snídani.
I tady se nám dospěláci schovali?
Haló?
Je tu někdo?
Mami? Tati?
Haló?
Žádní dospěláci.
Haló? Kde jste?
Avo?
Jsi v pořádku?
Vidíte to?
- Tamhle u kostela. - Dospěláci. Vidím je!
Jo, dospěláci.
Za nima.
- Tati! Mami! - Konečně.
Pojďte se schovat.
Už toho mám dost. Kam se všichni poděli?
Přála jsem si, aby všichni dospěláci zmizeli.
Všechny jsem je odčarovala pryč.
U studny Val Sinestra. Ten večer, co jste byli na průvodu.
A moje přání se vyplnilo.
Avo, na vtípky teď není vhodná chvíle.
Myslím to vážně.
Je to pravda.
Nejdřív jsem tomu taky nevěřila, ale Jonas nelhal.
Jak to souvisí s Jonasem?
Dovedl mě k té studni. Přesvědčil mě.
- Takže to je jeho chyba? - Ne, ale...
- Proč jsi nám to neřekla? - No, když jsi to věděla tak dlouho...
- Proč jsme je šli hledat? - A celou dobu ses bavila,
jako by se nic nestalo?
Taky jste si to užívali.
Řekla jsi nám, že tu najdeme rodiče, Avo.
Ano, večer jsem se měl vrátit s taťkou a mamkou.
Taky jste si na rodiče pořád stěžovali.
Život bez nich vám připadal bezva.
Haló?
Neviděli jste naše rodiče?
Na celém světě jsou jen sirotci.
A můžu za to já.
Tahle studna umí divy.
Dvanáct, patnáct, osmnáct, Jonasovi je jedenáct.
Tohle je nejlepší den v mém životě.
Zamrznul.
Zamrznul v čase.
Jonas zamrznul v čase.
Je mu navždy jedenáct.
Proto se chová tak dětinsky.
Jo. Je to jeho prokletí.
Takže ty si myslíš, že má Jonas co do činění s tou studnou?
A s naší kletbou.
Musíte mi věřit. Vím to jistě.
Musíme prolomit kletbu a zjistit, jak to vrátit zpátky.
No, já vám nevím...
Bez rodičů nebudu slavit Vánoce.
Přesně. Vánoce jsou za dveřmi, a jsou to svátky naděje.
To říká naše mamka.
Dobře, takže pokud všichni rodiče zmizeli...
Musí existovat způsob, jak je dostat zpátky.
A všechny.
Máte hlad?
Našla jsem pojistky. Zase nám bude všechno fungovat.
Díky.
Není zač. Doufám, že se naši rodiče vrátí brzy zpátky.
Jo. To já taky.
Kde je Dex?
Ahoj, všichni.
Myslím, že bychom to ostatním zatím neměli říkat.
Co jsme viděli ve vesnici, zůstane ve vesnici.
Přesně. Nešiřme zbytečně paniku.
Konečně. Kde jste byli tak dlouho?
- Vánoční dárečky! - Uklidni se.
Tak jo. Víme, že chcete nějakou odpověď.
A my pro vás máme dobré zprávy.
Naši rodiče už jsou na cestě.
Ano. Byli ve vesnici.
Takže jim společně přichystáme tu nejkrásnější oslavu.
Podle našich představ. Do práce!
Vy jste ale lháři!
Znám tvoje tajemství, Jonasi. Vím, co se stalo.
A já znám to tvoje, a to je mnohem větší.
Zamrznul jsi v čase.
Jsi navždy dítě. Nikdy ti nebude víc jak jedenáct.
Myslím, že sis to kdysi přál. Oba jsme uvízli v prokletí.
Ty jsi uvízla. Já si žiju svůj sen.
Navždy jedenáct? To je noční můra.
- Musíme to kouzlo zrušit. - Ne!
Ale jo.
Vím, že to jde.
"Abyste zrušili kletbu provždy, musí nejprve promluvit obři."
Kdo jsou ti obři? Musíš mi pomoct.
Ona myslí jen sama na sebe,
ale když má problémy, najednou jí cizí pomoc nevadí.
Chceme zpátky naše rodiče, stejně jako děti ve vesnici
a pravděpodobně na celém světě. Potřebujeme naše rodiče.
Ne. Já žádné dospěláky nechci. Dělají z našich životů vězení.
- To není pravda. - Z mého života jo. Nic o tom nevíš!
Do kufru se už nikdy nevrátím. Nikdy!
Ale...
Jonasi!
A co tvoje rodina?
Po nikom se ti nestýská?
Jdu si hrát.
Tvoje rodina, Jonasi.
Ke komu patříš?
ŘEDITEL JONAS
Malinkatý klíček.
Co tam vidíš, Avo?
Mýlila jsem se, Jonasi.
Život bez dospěláků je přeci jen zábava?
S tebou je to jinak.
Může ti být víc jak jedenáct.
Dokonce...
jsi býval mnohem starší.
Kdo to je?
To jsi ty, Jonasi.
To jsem já?
Svoje přání jsi nevyslovil jako dítě, ale jako starý muž.
Dědo!
Ahoj, dědo.
Vždycky sis myslel,
že jsi zůstal dítětem.
Ale ty ses jím znovu stal.
A pan Grunwald není tvůj děda.
Ty jsi jeho dědeček.
Podívej, nová hvězda.
Bude to nejkrásnější stromeček na světě.
Chtěl bych ho ukázat našim.
Ava už na tom pracuje.
Svůj život už jsi prožil, Jonasi.
Vánoce jsi s rodinou a přáteli oslavil už osmdesátkrát.
Musíš nám to taky dopřát.
Takže pokud o studni a prokletí něco víš, řekni mi to.
Byl jsem nemocný. Trpěl jsem demencí.
Stávalo se ze mě dítě. Chtěl jsem jím být i ve skutečnosti.
No tak, Jonasi. Napravme to.
Oba se vysvobodíme z prokletí.
Udělej to pro nás.
Pro všechny děti.
Na hraní už je pozdě.
Jonasi...
Smůla, mám tě!
Jonasi!
Užij si krvavý měsíc, za chvíli zapadne.
- Pak už svoje rodiče nikdy neuvidíš. - Jonasi, pusť mě!
- Kde je Ava? - Odešla.
Půjdeme se najíst? Mám hlad.
Odešla?
Je tam tma a sněží.
Nic s tím nenadělám, odešla.
Haló?
Haló!
Tak jo.
Proč by Ava odcházela?
- Možná šla k té studni. - Dobře, ale kde to je?
Až ji najdete, dejte mi vědět. Už jen chvíli, a budeme spolu navěky.
- Zavřel se. - Zmetek!
Haló!
Tady nahoře!
Avo!
Ozvěna...
Obři mluví.
Hory jsou ti obři!
Kdy tady byl poslední posel? Osel, osel, osel, osel.
- Co to dělá? - Zbláznila se.
- Leze dolů. - Musíme jí pomoct.
Ano, všichni společně.
Na stranu!
- Jsi v pořádku? - Žiješ, Avo?
Obři jsou hory okolo hotelu.
Obři musí promluvit.
- Ozvěnou. - Chytrý.
Pojďte.
"Když se konec snu vytratí,
z přání se stane prokletí."
"Abyste kletbu zrušili provždy, musí nejprve promluvit obři."
- Musíme udělat ozvěnu. - Možná musíme naše přání zařvat.
- Aby se z něho stala ozvěna. - Nebo ho můžeme zazpívat.
- Rieko... - Vážně.
- Všichni dohromady. - Ano.
Má pravdu. Musíme to udělat všichni najednou.
Opakujte po mně a zpívejte tak, aby s námi zpívaly i hory.
Dědo!
Stůj!
Dědo, počkej na mě.
Je to moc potichu.
Přestaňte.
Není to dost nahlas, nefunguje to.
- Co kdyby... - Nefunguje to, jasný?
Jasně, že to nefunguje.
Nikdy není pozdě na to si zahrát.
Co to bylo? Vyšlo to?
Zabralo to, Avo?
Zatím nikde nikdo.
Až se ti zbabělci objeví jednoho dne před dveřmi,
tak vám přísahám, že...
Joey! Copak tě musíme volat na snídani?
No, kdo by to kdy čekal.
Tati!
Mami! Tati!
- Nemůže být daleko. - Jak to můžeš vědět?
Zlatíčko, tady jsi!
- Vidíš, Ava netropí žádné hlouposti. - Kde jsi byla?
Tak jo.
- Snídaně? - Ano.
- Prosím, jedna nádherná palačinka. - Děkuji.
- Palačinku? - Děkuji.
Je výborná, Joey.
- A to jste ještě neměli dort. - Tvůj jedinečný dort.
Jen víc těch palačinek. Sem s nimi.
Ach, zlato,
už je tu Štědrý večer. Ta dovolená nám utíká.
Promiňte.
Co je?
No tak, tati. Všechno za tebe dělat nemůžu.
- Flirtuje s tebou. - Se mnou?
Něco se na tobě změnilo.
Vypadá jinak, ale...
- Neudělala jsi mu něco s vlasy? - Ne.
Palačinky. Kdo si dá palačinky?
Někdo palačinky?
Avo?
- Co se děje? - Nic.
- Veselé Vánoce, zlato. - Veselé Vánoce.
Veselé Vánoce.
Avo, co máš udělat, když odcházíš od stolu?
Marcu, není žádný mimino.
Díky, Jonasi.
Vím, že tu byl příliš dlouho.
Už ho nikdy neuvidím, že?
Ne.
Ale...
Vrátily se mu všechny vzpomínky.
I ty na vás.
Díky. Hledal jsem ji.
Takže děti.
Možná dneska sjedeme černou sjezdovku. Jdeme na to?
Ano, pane Stefano.
Tak za mnou.
České titulky Lenka Řehová Iyuno 2023