Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Дядо!
Дядо, чакай.
Долината Синестра 1957 г.
Луната е кървава.
Луната е червена и пълна.
Спри!
Имам само един шанс да си пожелая нещо.
Дядо! - Луната е червена и пълна.
Има кървава луна.
Едно желание... Ще ми се изпълни едно желание.
Дядо, какво правиш?
В санаториума само искат да те лекуват.
Ти кой си?
Хайде да се връщаме.
Едно желание... Ще ми се изпълни едно желание.
Дядо!
Късно е за игри.
Никога!
Дядо!
Долината Синестра Настоящето
Вижте - ски шанцата. - Супер! Къде е хотелът?
Малко по-нагоре. Почти стигнахме. - Красиво е тук, а?
Толкова далече ли сме от пистата?
Намали, Марни. Тези пътища са тесни и хлъзгави.
Аз съм зад волана, Марк. Не говори с шофьора.
Но къде отиваме? - На много специално място, Ава.
Не е ли красиво?
От половин час нямам обхват.
Официално сме във ваканция!
Страхотно!
Ава, кога ще спреш с това? - Като махнеш детската ключалка.
Може ли да чуя ехото?
Марк, дръж се нормално.
Не е ли яко?
Ава, хайде да се изчакваме.
Аз да не съм товарно муле?
Страхотно място, нали? Някога е било санаториум.
Санаториум ли? - Да, това е заведение,
където лекуват болни, стари и луди хора.
Смятало се, че водата тук е лековита.
Нелошо място за посрещане на Коледа, а?
И цяла седмица без уайфай.
Без уайфай?!
Добро утро. - Вие в ред ли сте?!
Ехо?
Внимавай, дете.
Ехо?
Да, идвам.
Вие ли сте г-н Грунвалд? - Да.
Вижте - утре има факелно шествие.
Ава?
Да!
Но има едно условие - никакви самостоятелни приключения.
В планината всичко може да стане. - Хубаво. Не съм бебе.
Ава, чантата ти! - Ще я вземете ли?
Има си отделна стая, а аз някога се радвах на местенце в палатката.
Да, утрешното факелно шествие не е за изпускане.
Пълната кървава луна е много рядко явление.
Ще бъде най-хубавата Коледа в живота ми!
Х О Т Е Л "С И Н Е С Т Р А"
Защо трябва да ходя на курс?
Ще е хубаво да намериш нови приятели.
Тези са някакви смотаняци.
Защо не може да карам сама? - Защото още си дете, Ава.
Затова. - Така ли?
Достатъчно тъпо ли изглеждам?
Здравейте, деца. Готови ли сте?
Добре...
Ава, пазете се един друг. - Дай всичко от себе си.
Не се дели от групата и слушай инструктора.
Приятно прекарване!
Ще караме ли извънпистово?
Май не те чу. - Дали изобщо говори нидерландски?
Слуша музика.
Трябва да пробвам това, когато нашите ми говорят.
Големите правят каквото си искат, а ние не можем.
На нас ни заповядват.
"Животът не е само забавления."
"Изяж си зеленчуците."
Не мога да имам домашен любимец заради алергията си.
Родителите ми са ужасни. - Всички родители са ужасни.
Ние винаги трябва да ги слушаме, а нас никой не ни слуша.
Ей, препечено кюфте!
Моля?
Много си зле, брат... вурст.
Това беше яко.
Един, двама, трима, четирима. Къде е Ава?
Стефано! Привет!
Ава! - Варда!
Ава!
Хайде!
И така, ще се спуснем бавно.
Карайте след мен и стойте в група.
Ава, и за теб се отнася.
Моля?
Умолявам те, поне този път не върши магарии.
"Магарии"? Дори не знам какво значи това.
Катеричка!
Карайте след мен.
Декс! - Катеричка!
Декс, спри!
Декс!
Чакай ме, катеричке!
Декс, чакай!
Декс!
Изгубих я.
А ние изгубихме групата.
Защо няма обхват?
Що за място е това?!
Катеричката вече се е сгушила до огъня.
Хайде да вървим.
Студено е, а? - Да. Гледай къде караш.
Къде сме? - Добър въпрос.
Имахте ли проблеми с дъщеря си?
Дали сме имали проблеми с Ава? Не, никакви.
Стефано, виж.
Намерих тези двама дрисльовци насред нищото.
Декс?
Мамо, татко! - Декс!
Къде беше? - Ела тук, миличък.
Ава! - Скъпа!
Къде беше?
Повече не ни плаши така.
Къде беше?
Тя е ужасно безотговорна!
Цял ден поема безумни рискове!
Мисли само за себе си!
Хайде вътре! Крайно време е да започнеш да слушаш!
Ава, Ава...
Инструкторът каза, че си карала като луда.
Не може винаги да правиш каквото искаш, без да мислиш,
да излагаш други на риск!
Не е честно, Декс хукна след катерица.
Тази вечер ще си стоиш в стаята!
Ами факелното шествие? - Съжалявам.
Ако ти не поемаш отговорност, ние трябва да го направим.
Добре, ще стоя тук. И бебефон ли ще ми сложите?
Ава... - Какво "Ава"?
Отнасяте се с мен като с бебе!
Знаете ли какво? И Коледа ще изкарам тук сама,
за да не ви досажда малко дете!
Фондю с истински швейцарски сирена!
Усещам комте, синьо сирене и апенцелер.
Джоуи! Извинете.
Какво ти става? Хайде сядай.
Сядай и яж.
Знаете ли, че с пеене може да се счупи чаша?
Рийк! Престани!
Спрете се и двамата. - Само за ядене и пеене мислите.
Защо все нещо се чупи около мен?
Дай, татко.
Ето, оправих я.
Нямате ли веганско сирене?
Или сирене на растителна основа или заместител на сирене?
Може да имаме козе.
На Декс не му понася нищо млечно.
Има алергия към всичко.
Нали не съдържа орехово олио?
Декс! - Внимавай!
Дрехите му! - Дай ми салфетка.
Нямам. - Трябва да му избърша ръката.
Дали не сме прекалено строги с Ава? Заключили сме я...
Заключили?! Това е четиризвезден хотел, не затвор.
Дъщеря ви нави ли ви за факелното шествие?
Всички ще отидат.
Ще се включим, да.
Чудесно.
Дъщеря ни е наказана, не ние.
Няма да пропусна това факелно шествие.
Пари ли?
"Кладенецът на долината Синестра
е известен с чудодейните си сили."
Бабини деветини.
Еха! Яко.
Хотелът е празен, всички излязоха.
Имаш 15 минути. Не излизай навън и стой далече от кладенеца.
Добре, дядо Грунвалд.
Пожарникар Йонас се явява по служба.
Едно, две, три, четири, Йонас ще се весели довечера.
Пет, шест, седем, осем, луната е червена като восък.
Девет, петнайсет, двайсет и три, тоз', когото виждаш, си винаги ти.
Ще угася всички пожари.
Здравей, Йонас.
Леле! Изглеждаш по-странно от мен.
Така е по-добре.
Защо не си на факелното шествие?
Дълга история.
Родителите ми ми наредиха да остана в хотела.
Хайде де, хвани ме.
А ти? - Какво аз?
Защо не си на шествието?
И защо си в куфар? - И аз съм наказан.
Добре.
Защо родителите са такива?
Сякаш не искат да се забавлявам.
Да, възрастните само пречат.
Понякога ми се ще да се отърва от тях.
Наистина ли?
Да, би било хубаво.
Тогава ще можеш да правиш каквото си искаш.
Да, точно така.
Край на наказанията,
лягането навреме, изяждането на всичко в чинията...
Сама ще решаваш.
Това ли желаеш най-много?
Не го ли желаят всички?
Хайде да излезем навън. - Навън ли? Но...
Искам да ти покажа нещо хубаво.
Насам.
Добре се ориентираш. - Идвам тук, откакто се помня.
На колко години си? На 11 г.?
Да, но съм тук отдавна. - Отдавна ли?
Този Грунвалд от рецепцията роднина ли ти е?
Роднина...
Насам.
Йонас, почакай. Къде отиваш?
Еха! Какво е това?
Кладенъцът на долината Синестра.
Може да прави чудеса.
Ако имаш някакви желания...
Нима вярваш в това?!
Нали искаш да се забавляваш?
Знаеш кой постоянно ни разваля веселото.
Сама го каза.
И ти ли си чел онази книга с небивалици?
Просто опитай.
Може да си пожелаеш нещо.
Има пълна кървава луна. Сега е твоят шанс.
Е, какво пък.
Много съм впечатлена.
Вълшебният кладенец на долината Синестра.
Трябва да се връщам.
Ей, чакай ме!
Нашите ще ме убият, ако видят, че ме няма.
Йонас!
Йонас?
Странно хлапе.
Ава?
Как са нещата тук?
Скъпа, разбирам защо си ядосана,
но се надявам и ти да разбереш защо ние ти бяхме ядосани.
Ще говорим утре.
Закуската е в 8,30 ч., ще дойдем да те събудим.
Приятни сънища.
Бабини деветини.
"Ще дойдем да те събудим, Ава."
Благодаря.
Ехо?
Мамо?
Татко? - Ехо? Мамче?
Мамче!
Ехо?
Къде е закуската?
Ако ви трябва помощ, кажете.
Закъснели ли сме за закуска?
Няма да ходя на урок с празен стомах.
Вярно, урокът по ски.
Къде се бави онзи глупак с приказното влакче?
Къде са мама и татко?
Мамо, татко, събудете се!
Няма да ви се моля пак.
Добре, предупредих ви.
Мога просто да...
И с това щеше да стане.
Да проверим всички стаи.
Успях. - Браво.
Няма никого. - Тук също.
Супер!
Празно е. - Празно?
Да. - Къде са?
Няма никого. - Тук също.
Празно е. - Нищо.
И тук няма никого. - Никого.
Празно.
Сигурно са отишли да карат ски без нас.
Или се крият.
Къде е Ава?
Йонас?
Стресна ме, тъпако!
Върнах ти го за вчера.
Възрастните ги няма. А ти знаеш къде са, клоун такъв.
Куфарът ми не беше заключен сутринта.
Желанието ти се е сбъднало!
Станало е!
Йонас!
Наистина ли са изчезнали?
Да. Къде са?
Няма да пречат!
Това е най-хубавият ден в живота ми.
Не разбирате какво става, нали?
Не. Ти разбираш ли?
Всички родители са изчезнали.
Не думай! Въпросът е къде са отишли.
На кого му пука?
Явно им е писнало от нас.
Писнало?!
Той нов ли е?
Много е отворен за нов. - Така е.
Всички родители са изчезнали.
Изпарили са се! Няма ги! Осъзнайте се!
Не виждате ли колко е яко това?
Ако възрастните ги няма и няма кой да ни командва,
хотел "Синестра"... е наш!
Можем да правим каквото искаме!
Три, две, едно...
Старт!
Давай, Ава!
Майчице!
"Внимавайте с това мероприятие.
Мечтата да не стане...
... на проклятие."
Директор Йонас
Йонас?
Наричай ме "господин директор".
Да бе, да.
Чел ли в книгата за...
Спри.
Мелбата ви, господине.
Всички се забавляват,
а ти четеш книги.
Сметана.
Любимото ми.
Знаеш ли на какво ми приличаш, така угрижена и стиснала книга?
На възрастен.
Ти не умееш да се забавляваш, Ава.
Така ли?
Знаете ли какво ме попита Ава?
"Джоуи, можеш ли да правиш пуканки?"
Каква обида!
Хайде, пукайте се, пуканки!
Тишина, филмът ще започне.
Готин филм, Ава.
Седни. - Пречиш ни да виждаме.
Да, сядай.
Добре, това е яко.
Все пак можеш да се забавляваш.
Йонас?
Едно, две, три, четири, Йонас ще се весели довечера.
Пет, шест, седем, осем, луната е червена като восък.
Девет, петнайсет, двайсет и три, тоз', когото виждаш, си винаги ти.
Седем, осем, деветнайсет, Йонас е завинаги на единайсет.
Ехо?
Кой е там?
Декс, какво правиш?
Мама и татко още ги няма, викам ги.
Странно. Утре е Коледа.
Ако това е шега, продължава твърде дълго.
Декс, да вървим на закуска.
Ела. - Те нали ще се върнат, Аша?
Надявам се. Иначе кой ще изчисти тази кочина?
Добро утро.
Не е добро, родителите ни още ги няма.
Трябва всичко да правим сами.
Именно. Това е най-хубавият ден в живота ми.
Не беше ли вчера?
Забрави ли вече?
Най-после можем да ядем каквото искаме,
а вие избирате утринна урина
и стар корнфлейкс!
Да вървим, банда.
Атака!
Хайде! Нападайте!
Момчета, да закусим заедно.
Момчета!
Момчета, запазете тишина.
Мама иска да каже нещо.
Имам по-добра идея.
Джоуи, можеш ли да правиш палачинки?
Ава, обиждаш ме.
Искаме храна!
И така... Трийсет яйца, петнайсет литра мляко,
дванайсет килограма брашно, сол и десет пакета масло.
Аша, намери някакъв миксер.
Чудесно. Ава, тенджерата.
Идеално.
Само толкова ли?
Изяж първо тази.
Знам една забавна игра. Нарича се...
... "палачинково фризби".
Той защо е такъв? - Да, много е...
Пази се!
Много е вдетинен.
Не, Аша...
Атака!
Хора! - Муниции!
Не! Йонас, не хабете храната!
Ава, много си скучна.
Йонас! Пусни, диване такова!
Ти пусни.
Йонас, това е опасно.
Еха, светя! - Спри!
Йонас!
Престани!
Страхотно!
Декс, пази се!
Декс!
Декс, приятелче, жив ли си?
Декс?
Видях птици на дървото.
Ела.
Опа.
По-лошо е, отколкото мислех.
Всички бушони са гръмнали.
За висок волтаж трябват специални бушони.
Без тях сме загубени.
Централното отопление е на ток.
Както и хладилниците и фризерите.
Може да изнесем храната на снега.
Колко е останало? - За два, може би три дена.
Употребихме доста неща.
Ава, къде отиваш?
Наистина, къде сте?
Красиво е, нали?
Кървавата луна е три денонощия.
После се чака дълго време до следващия път.
Това твоята стая ли е? - Да.
Но ти въпреки това си нахълтала.
Защо е скрита зад куфар?
Търсиш ли нещо? - Родителите ни.
Няма да ги намериш.
Кладенецът... - Да, да.
Аз съм изпарила всички родители.
Точно така. А като мине кървавата луна, ще бъде завинаги.
Щом казваш. А ти пък си бебе.
Бебетата вярват в небивалици,
хвърлят палачинки и се смеят, когато елхата падне върху някого.
Но аз не съм толкова вдетинена като теб.
Може да ми се сърдиш, но ти си пожела те да изчезнат, Ава.
Ти си виновна, че възрастните ги няма.
За твое добро се надявам другите деца да не разберат.
Къде отиваш? - Да извикам помощ.
Помощ?! От кого?
И така, ние отиваме в селото.
Ще се върнем довечера с родителите ви.
И аз идвам.
Не може. - Защо?
Много си малък.
Хайде де.
Добре.
Но няма да те чакам.
И аз няма да те чакам!
Вървете, банда. Сигурна съм, че те са в селото.
Удари ли се?
Дотук добре. Дръжте се.
Заповядайте.
Вкусно е, Джоуи.
Благодаря. Никой не обича този сладкиш повече от татко.
Дали мама и татко са ми сърдити,
понеже хукнах след катерицата, въпреки че съм алергичен?
Какво? Не, не си мисли такива неща.
Може би са искали да си починат.
Сигурно е трудно да си родител.
Вечно решават някой проблем. - Вечно се тревожат за децата си.
Да, мама би сторила всичко за нас.
Аз все оправям нещо след татко, много е непохватен.
Преди мама вършеше това.
Сигурно е уморително да обичаш толкова силно.
Почти стигнахме.
Селото е тук.
Значи вървим наляво.
Реката трябва да ни е отдясно.
Добре.
Чакай. Какво пише тук?
Кой знае немски? - Аз.
"Проклятието ще се развали завинаги,
ако проговорят мощно исполините."
Исполини ли? - Исполини?!
"Внимавайте с това мероприятие,
мечтата да не стане на проклятие."
Какво? Какво проклятие?
Двете заклинания са свързани.
Ще ви обясня по-късно. Сега трябва да побързаме.
Вижте. - Ето го селото.
Най-после! - Да, селото!
Има поне още час ходене.
Имам идея.
Няма да вляза в това нещо.
Ава, няма да вляза в това нещо.
Как се спира това чудо?
Ето го отговора. Наведете глави!
Беше много яко.
Хайде пак!
Ще е трудно. - Защо?
Виждал ли си пързаляне нагоре? - Не. Права си.
Добре че закуската ми беше лека.
И тукашните възрастни ли се крият?
Ехо?
Има ли някой?
Татко! Мамо!
Ехо?
Няма възрастни.
Ехо? Къде сте?
Ава?
Добре ли си?
Банда!
Вижте там, до църквата. - Възрастни! Виждам ги!
Да, възрастни!
Да вървим.
Мамо, татко! - Слава богу!
Елате да влезем на закрито.
Писна ми вече. Къде са всички?
Пожелах си всички възрастни да изчезнат.
Пожелах си всички възрастни да изчезнат...
... пред кладенеца на долината Синестра,
вечерта, когато бяхте на факелното шествие.
И желанието ми се е сбъднало.
Ава, сега не е моментът за шеги.
Не се шегувам.
Истина е.
И аз не вярвах, но Йонас е прав.
Какво общо има Йонас?
Ами... Той ме заведе при кладенеца, той ме убеди.
Значи той е виновен? - Не, но...
Защо не ни каза? - Ако си знаела от самото начало,
защо трябваше да ги търсим? - И просто се веселеше,
сякаш нищо не е станало?!
Вие също се веселяхте.
Ти каза, че родителите ни ще са тук, Ава.
Да, каза, че ще се върнем с татко и мама.
И вие се оплаквахте от родителите си.
И на вас ви хареса животът без възрастни.
Привет.
Виждали ли сте родителите ни?
Целият свят е осиротял.
Заради мен.
Този кладенец прави чудеса.
Седем, осем, деветнайсет, Йонас е завинаги на единайсет.
Това е най-хубавият ден в живота ми.
Той е замръзнал.
Застинал е във времето.
Йонас е застинал във времето.
Завинаги е на 11 години.
Затова се държи като дете.
Да, това е неговото проклятие.
Значи мислиш, че той има нещо общо с кладенеца?
И с нашето проклятие.
Трябва да ми повярвате, сигурна съм.
Трябва да вдигнем проклятието.
Да намерим начин да го обърнем.
Не знам как ще стане.
Няма да празнувам Коледа без родителите си!
Именно. Коледа почти дойде, сега е време на надежда.
Така казва мама.
Добре, предполагам, че щом могат да изчезнат...
Трябва да има начин да ги върнем.
И не само тях.
Гладни ли сте?
Намерих бушони! Ще пуснем тока.
Благодаря.
Моля. Надявам се родителите ни да се върнат скоро.
Да, аз също.
Къде е Декс?
Привет, банда.
Да не казваме на другите за това засега.
Ще си траем какво сме видели в селото.
Да, да не всяваме паника.
Най-после. Защо се забавихте толкова?
Я, коледни подаръци! - По-полека.
Добре, знаем, че бихте искали да получите обяснение.
Имаме чудесна новина.
Родителите ни са на път насам.
Да, наистина бяха в селото.
Заедно ще си направим най-якия коледен купон!
По наш собствен начин. Хайде!
Как лъжете само!
Знам тайната ти, Йонас.
Аз пък знам твоята тайна и тя е много по-голяма.
Замръзнал си във времето.
Ще останеш дете завинаги. Не можеш да пораснеш повече.
Мисля, че си си го пожелал. И двамата сме си навлекли проклятие.
Ти си си навлякла проклятие. За мен е сбъдната мечта.
Да си завинаги на 11 г.? Та това е кошмар.
Трябва да го развалим. - Не!
Да. Знам, че е възможно.
"Проклятието ще се развали завинаги, ако проговорят мощно исполините."
Кои са исполините? Помогни ми.
Тя мисли само за себе си,
но сега понеже е в беда, изведнъж се нуждае от другите.
Искаме си родителите, децата в селото също,
а вероятно и децата по целия свят. Нуждаем се от родители.
Не, не искам възрастни. Те превръщат живота ни в затвор.
Не е така... - За мен беше! Какво знаеш ти?
Няма да се върна в куфара! Никога!
Но...
Йонас!
Ами твоето семейство?
Не ти ли липсва?
Отивам да играя.
Семейството, Йонас...
Къде е твоето място?
Миниатюрен ключ.
Какво виждаш, Ава?
Не бях права, Йонас.
Свят без възрастни не е толкова лош, нали?
Не бях права за теб.
Можеш да станеш на повече от 11 г.
Всъщност...
... вече си бил.
Кой е този?
Това си ти, Йонас.
Аз ли съм?
Не си отправил желанието си като дете, бил си стар.
Дядо!
Здрасти, дядо.
Не си останал дете,
както винаги си си мислел,
а си станал дете отново.
И Грунвалд не ти е дядо.
Ти си неговият дядо.
Виж новия връх за елха.
Това ще е най-хубавата елха в историята.
Иска ми се да можех да го покажа на мама и татко.
Ава работи по въпроса.
Вече си изживял цял един живот, Йонас.
Празнувал си 80 Коледи с близки и приятели.
Сега е наш ред.
Така че, ако знаеш нещо за кладенеца и проклятието, трябва да ми кажеш.
Бях болен. Имах деменция.
Вдетинявах се. Реших, че е по-добре да съм истинско дете.
Хайде, Йонас, ще оправим нещата.
Ще развалим и двете проклятия.
Направи го за нас.
За всички деца.
Късно е вече за игра.
Йонас...
Ти гониш!
Йонас!
Наслади се на кървавата луна.
Като мине, повече няма да видиш родителите си.
Къде е Ава? - Тръгна си.
Хайде да ядем, гладен съм.
Тръгнала си е?!
Тъмно е и вали сняг.
Нищо не мога да направя. Няма я.
Ехо?
Добре...
Защо си е тръгнала Ава?
Може да е отишла до кладенеца. - Къде е той?
Ако я намерите, кажете ми. Скоро ще имаме цялото време на света заедно.
Той заключи. - Гадняр!
Банда!
Тук горе съм.
Ава!
Ехо...
"Ако проговорят исполините..."
Планините са исполините.
Може ли да чуя ехото?
Какво прави тя? - Превъртяла е.
Слиза. - Трябва да й помогнем.
Хайде, всички заедно.
Пазете се.
Добре ли си? - Добре ли си, Ава?
"Исполините" са планините около хотела.
"Да проговорят исполините."
Те правят ехо. - Колко си умна!
Елате.
"Внимавайте с това мероприятие,
мечтата да не стане на проклятие."
"Проклятието ще се развали завинаги, ако проговорят мощно исполините."
Трябва ни ехо. - Да кажем желанието си силно.
Да, за да отекне. - Може и да го изпеем.
Рийк! - Не, наистина.
Всички заедно. - Да.
Тя е права. Трябва да го изпеем в унисон.
Водете се по мен и нека планините запеят с нас.
Дядо!
Спри!
Дядо, чакай.
Не е достатъчно силно.
Спрете.
Не е достатъчно силно.
Ами ако... - Не се получава.
Естествено, че не се получава.
Никога не е късно за игра.
Какво беше това? Стана ли?
Стана ли, Ава?
Още ги няма.
Ако онези нещастници се появят пак...
... кълна се...
Джоуи! Наистина ли трябва да те викаме на закуска?
Не мислех, че ще доживея такъв ден.
Тате!
Мамо! Татко!
Тя едва ли е далече. - Откъде си сигурен?
Ето къде си била.
Казах ти - Ава не прави глупости. - Къде беше?
Добре...
Закуска? - Да.
Заповядайте вкусна палачинка. - Благодаря.
Палачинка. - Чудесни са, Джоуи.
Ще има и торта. - Твоята прекрасна торта.
Още палачинки, още.
Миличка!
Кога стана Коледа? Времето лети, като си на почивка.
Простете.
Какво?
Не мога да върша всичко вместо теб, тате.
Тя флиртуваше с теб. - Така ли?
Има нещо по-различно в теб.
Така е, но...
Да не си му сменила прическата? - Не.
Палачинки! Кой иска още палачинки?
Желаещи за палачинки?
Ава, какво има?
Нищо.
Весела Коледа, скъпа! - Весела Коледа!
Весела Коледа!
Ава, какво те учихме за ставането от масата?
Марк, тя вече не е бебе.
Благодаря ти, Йонас.
Разбира се, той беше твърде стар за тези играчки.
Вече няма да го видя, а?
Няма.
Но...
... той отново намери спомените си.
С теб също.
Благодаря. Търсех този албум.
И така, деца...
Днес ще се спуснем по черна писта. Готови ли сме?
Да, г-н Стефано.
След мен.
Превод КАЛИНА КИРИЛОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО