Šta želiš da znaš?
Samo sekund, nije snimljeno.
Može.
Način na koji opisujete sinovljevu nesreću...
Teško je čitati jer znamo da je to vaš život.
Mislite li da se može pisati samo na osnovu iskustva?
Hajde, uskoči!
Skoči. Hajde!
...to me navelo na zanimljivu priču,
i odlučila sam da to ubacim u knjigu koju pišem. To je to.
Ti si u mojoj knjizi.
A ipak, ja te ne poznajem. Ono što znam je da me interesuješ.
Ali ipak ste morali prvo da me upoznate.
Ja sam stvarna, sedim ispred vas.
Da, jesi.
Da biste počeli da izmišljate, prvo vam treba nešto stvarno.
Kažete da se u vašim knjigama uvek mešaju istina i fikcija.
Zbog toga želimo da shvatimo šta je šta. Da li je to vaš cilj?
U redu, izlazi.
Snup, dođi!
Hajde da te osušimo. Sad si fin i čist. Nema više prljavštine.
O čemu bi želela da pišeš?
Gore je moj muž Semjuel koji nešto radi.
Dakle, šta te zanima?
Šta te toliko iznervira da hoćeš da eksplodiraš?
Zaboravi na tvoju tezu, tvoje studije.
Ne želim da budem pisac.
U redu je, ne moraš da pišeš, samo pričaj, kao što to sada radimo.
Ne želite više da odgovarate na moja pitanja?
Naravno da želim. Ali mogli bismo i da ćaskamo.
Možda da svaka postavi po jedno pitanje,
tako da niko ne bude frustriran, kao normalan razgovor.
Da li vas stvarno zanima... -Šta tebe interesuje? Ma daj, naravno.
Nikoga ne viđam, radim ovde po ceo dan.
Ti si došla da me vidiš, naravno da me zanimaš.
Trčim. To mi je jedna od omiljenih stvari.
Osećam se kao da sam na drogama.
Šta znaš o drogama? To je sledeće pitanje.
Bitna tema.
Nemoj sve da zapišeš. -Sigurno neću.
Rekla sam ti, trebalo je da ovo uradimo u Grenoblu.
U redu je. Zapisaću vaše odgovore.
Ali imam mnogo pitanja. Možda nemate vremena.
Ne brini za vreme, vreme ovde nije problem.
Super.
Želela bih da popričamo o pripovedanju...
Ne volim sport. To je najbitnije. Hodanje da, možda. Trčanje, ne!
U redu, shvatam.
Dakle,
vi ste...
To više nije moguće, zar ne?
Da, komplikovano je. -Mislim da moramo da prekinemo, Zoi.
Čim stignem u Grenobl, zvaću te. -Važi.
Izvini zbog ovoga.
Vidimo se uskoro. -Da, sigurno.
Polako.
Tata... Mama!
Mama, dođi brzo!
Da... Ne, ne znam.
Nisam ga pomerila, nisam ga uopšte dirala.
Ne diše, zato vas zovem.
Ne, molim vas, dođite. Ne mogu da odgovorim na sva pitanja.
Ne, ne pomera se. Molim vas, samo dođite.
...Semjuel Maleski, pronađen mrtav ispod svoje kolibe...
Okrećem ga sada.
Snimak.
Krupni plan.
Izdiktiraću početne ideje. Ubacite ih pre zaključka.
Paralelne, površne ogrebotine na šakama i podlakticama
sugerišu da je telo skliznulo metar ili dva nakon udara
pre nego što je došlo u konačni, ležeći položaj.
Levi temporalni hematom povezan sa fatalnom povredom mozga
ukazuje na udarac tupim predmetom, ili silovit udarac u glavu.
Lokacija povrede se ne poklapa sa pozicijom tela,
tako da se napad desio pre nego što je telo palo na zemlju.
Još uvek ne možemo utvrditi da li je povreda nastala od sudara ili udarca.
U ovom trenutku ne možemo isključiti umešanost treće strane.
Zatim, uobičajeno.
Uzrok smrti: povreda glave.
Forenzički uzrok: slučajnost i/ili namera.
Potrebna toksikološka analiza da bi se utvrdila istina.
ANATOMIJA JEDNOG PADA
Hvala ti što si došao.
Zaista je čudno videti te ponovo ovako. -Jeste.
Nisam znao da je tako visoko. -Da.
Dođi.
Da li dugo živiš ovde?
Manje od dve godine.
Semjuel je odrastao ovde. To je njegov...
Kako ćemo ovo da odradimo? Hoćeš li da mi postaviš neka pitanja?
Žao mi je što moj francuski nije ništa bolji od kada smo se upoznali.
Možemo i na engleskom.
Koliko puta su te ispitivali?
Jednom su me ispitivali policajci, a jednom istražni sudija.
Reci mi šta si im rekla o danu kada je umro?
Naravno. Sve sam im rekla. Od trenutka kada sam bila sa studentkinjom,
pa sve dok hitna pomoć nije stigla.
Bila sam usred sastanka sa tom devojkom,
a Semjuel je počeo da ponavlja pesmu da bi me iznervirao i naterao je da ode.
Da li si im rekla da je puštao pesmu da bi te iznervirao?
Ne. -Ne?
Upravo sam rekla da je pustio pesmu jako glasno i morali smo da prekinemo.
Ona je snimala intervju i to više nije bilo moguće.
Moraš da budeš preciznija.
Reci mi tačno onako kako si njima rekla.
Rekla sam im da sam prekinula intervju.
I da je otišla. Otišla sam gore u svoju spavaću sobu,
i tada sam videla Denijela kako odlazi u šetnju.
Nije bio u školi? -Ne, ide samo dva dana u nedelji u Grenobl.
Koliko sada ima godina? -Jedanaest.
Dakle, nakon što je devojka otišla...
Semjuel je sišao do moje spavaće sobe.
Pričali smo malo o tome šta ćemo raditi tog dana.
Ništa posebno, zaista.
Vratio se gore da radi na tavanu, a ja sam radila u krevetu.
Ti si kucala na svom kompjuteru? -Da, završila sam prevod.
Prevodim za neke nemačke nedeljnike, kao dodatni prihod.
I...
Čula sam ga kako radi na spratu i pušta svoju muziku
otprilike deset minuta.
Onda sam stavila neke čepiće za uši jer sam htela da odremam.
I... zaspala sam.
I sat kasnije, mislim,
čula sam Denijela kako vrišti, i...
Mora da mi je ispao čepić za uši, jer me je to probudilo, i...
Muzika je još uvek bila uključena, otrčala sam dole, i...
To je to.
Pozvala sam hitnu pomoć i stigli su 30 minuta kasnije.
Mogu li da pogledam okolo? -Naravno. -Da? -Da.
Odakle želiš da počneš? Treba li da objasnim... nešto... -Da, možda.
Da. Ovo je mesto gde... Ovde jedemo.
Dakle...
radio je tamo gore? -Da, radio je izolaciju potkrovlja.
A kada si dremala, bio je tačno iznad tebe? -Da. -Dobro.
Sledeće je trebalo da radi ovo.
Hteli smo da napravimo sobe za pansion.
Znači, radio je ovde? -U zadnje vreme, da.
Da li je prozor bio otvoren kada je stigla hitna pomoć?
Da, bio je.
Uglavnom je bio otvoren?
Nisam baš sigurna, jer
bi ponekad provetravao sobu da se otarasi prašine.
Da li je bio neoprezan? Da li je ikada rizikovao dok je radio?
Ne, bio je oprezan i pedantan, radio je polako.
Da li je imao razloga da se nagne kroz prozor, i da pozove tebe
ili Denijela? -Ne, kada je radio, posebno kada je puštao svoju muziku,
na neki način se izolovao od spoljnog sveta.
Nikada nije pozvao mene ili Denijela ovde gore.
U svakom slučaju, visina...
Prozorske daske. -Prozorske daske. -Da.
Da li je pio? -Ne, nikada tokom dana. Pogotovo kada je radio.
Dušo...
Dođi da se opereš i obučeš. Dan je, treba da ustaneš.
Dušo, znam da ti je teško. I meni je.
I biće teško neko vreme.
Ali moramo da se potrudimo i radimo stvari koje smo ranije radili, jer...
Monika je došla da te vidi, napravila ti je tiramisu.
Ne možeš ceo dan da budeš unutra.
Prelepo je napolju. I Snup takođe mora da izađe.
Denijele, hoćeš li da jedeš sa nama?
Hoću da spavam. -OK, prvo jedi sa nama, a onda možeš da spavaš.
Ne razumem.
Niko ne razume.
Ni mi ne razumemo.
Moram da razumem.
Sećaš se vidovnjaka o kome sam ti pričala,
onog kog sam posetila kada je Alen umro?
Monika. -Volela bih... -Bolje nemoj.
Mnogo mi je pomogao. -Ali on je dete.
Nemoj da ga zbunjuješ. Razgovaraću o tome sa Monikom.
Pomagao je deci i ranije.
Hoćeš malo?
Šta ti treba? -Ništa, dobro sam. -U redu.
Moglo bi da mu pomogne.
On oseća stvari koje mi ne možemo.
Vensan, advokat i stari prijatelj, Monika, Denijelova kuma.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Zvaću te. -Javi mi da li je jeo.
Tanjiri? -Tu su. -Dobro.
Tako sam umorna od plakanja. Potpuno sam iscrpljena.
Hoćeš parmezan? -Da, savršeno.
Ne znam gde je biber. -Ja ću se pobrinuti za to.
Kao što znaš, obdukcioni izveštaj je neodređen o uzroku smrti.
Sudski patolog nije imao konkretne dokaze. Ali...
Ono što možemo da branimo,
je pad sa prozora na tavanu, gde se on...
odbija od krova šupe.
Možda je udario u ivicu negde ovde.
Vidiš?
Onda je pao na zemlju, otprilike ovde.
Izgleda da je smogao snage da puzi metar-dva,
pre nego što se srušio u ovom konačnom položaju.
To objašnjava krv na snegu.
Ali postoji nekoliko problema. Prvo, nisu našli ništa na krovu, nikakav DNK.
A ovde na zidu ima i tri traga krvi.
Ne poklapa se sa udarcem glave o krov.
Sudija je pitao veštaka da to razjasni.
Kada vidiš ovo, šta pomisliš?
Ne znam, nisam ekspert za tragove krvi.
Ali znam jednog veoma dobrog.
Pitaću je šta misli.
Postoji još jedan problem za nas, ta modrica na tvojoj ruci.
Moglo bi da izgleda kao rezultat tuče ili borbe.
Kada su je videli? -Te noći su me pregledali, rukav mi je bio zavrnut.
Odmah si im sve objasnila?
Tačno znam kako se to desilo. Da ti pokažem? -Da, molim te.
Ovde u kuhinji, stalno udaram rukom o ovo. Vidiš?
Na primer, kada se krećem.
Smešno je, desilo se nekoliko puta te nedelje.
Rekla sam im da mi se odmah pojavljuju modrice,
i da mogu da pitaju Denijela. On čuje kako stalno nalećem na ivicu.
U redu.
Kao što vidiš, slučajan pad biće teško objasniti,
s obzirom na visinu prozorske daske.
Zato postoji istraga za osumnjičenima,
a ti si...
za "sumnjivu smrt." Ti si svedok jer si bila jedina osoba tamo. -Dobro.
I naravno, njegova si žena.
Tražiti stranca koji je ušao,
i ubio ga dok si ti spavala, a Denijel bio u šetnji,
je usrana odbrana. Semjuel nije imao neprijatelja... -Prestani!
Nisam ga ubila.
Nije u tome stvar.
Zaista.
Moram da vidimo kakav je bio Semjuel.
Kroz šta je prolazio?
Ima li nešto što bi ga nagnalo na samoubistvo?
Razmišljala sam o tome.
Ne mogu da zamislim da je skočio dok je Denijel bio tu.
Jednostavno ne mogu to da shvatim.
Da, ali to je verovatno naša najbolja odbrana. Ako te optuže,
to je naša jedina odbrana.
Ali ja mislim da je pao.
Niko neće poverovati u to.
Ja ne verujem u to.
Moram da zapalim cigaru.
Vensane. Želim nešto da ti kažem.
Pre oko šest meseci,
pitala sam se da li je Semjuel progutao neke tablete.
Našla sam ga pijanog i onesvešćenog na podu.
Povraćao je. Bilo je vrlo rano ujutru.
Bilo je nekih belih tragova u povraćki,
i sećam se da sam se pitala da nisu u pitanju tablete.
Stvarno? -Da. -Jeste li vas dvoje razgovarali o tome?
Ne, nije hteo da priča o tome.
Da li je Denijel video to? -Nije.
I nisi zvala doktora? -Ne.
Ne, tada to nisam shvatila, ali gledajući sada na to,
izgleda da je mogao biti pokušaj samoubistva.
Da li neko zna za ovo? -Ne.
U redu, nazvaću te. -Da. -Dobro. -Zdravo.
Da li ti je previše svetlo?
Hoćeš da spustim roletne?
Ne treba. -Da? -Da. -Dobro.
Nisi mi pričao o svađama tvojih roditelja.
Kako to mislite? Ne sećam se nijedne.
Kad počnu da viču, ja odem.
Možeš li mi reći ko je bio ljutitiji?
Ne.
Da li si zato otišao onog dana kad ti je tata umro?
Ne, samo mi se šetalo.
Kažeš da si čuo svoje roditelje kada si izašao?
Sećaš li se šta su razgovarali?
Manje više. Nisu se svađali.
Nisam čuo šta pričaju, ali nisu... -Onda ne znaš da li su se svađali.
Čuo sam da se nisu svađali.
Denijele, muzika je bila glasna, bio si napolju.
Bili su u njenoj spavaćoj sobi, dva sprata više.
Kako možeš biti siguran? Pitam se da li si ih uopšte čuo.
Bio sam odmah ispod otvorenog prozora. Znam šta sam čuo.
Jel gotovo?
Kako si siguran gde si bio?
Zato što sam dodirnuo izolir traku u šupi.
Izolir traku? -Kada smo se uselili,
tata je svuda stavio trake različite teksture,
da bih mogao da osetim gde hodam.
Više mi ne trebaju, ali ih ipak dodirujem.
Svaki komad se oseća drugačije, da ne bi pogrešio.
Dodirnuo sam traku za šupu.
Tako da sam bio ispod prozora. -U redu.
Preneo sam ono što si mi rekla.
Ali nisam to rekla na francuskom. -Ovde je bitna suština,
a francuski je svima lakši.
Elen, pusti muziku.
Da li je dobro prošlo? -Da, ništa posebno.
Šta ćeš popodne? -Ne znam, umorna sam. Radiću, pa ću odmarati.
A ti mene ne pitaš? -Pretpostavljam da ćeš raditi na tavanu.
Ugasi muziku. -Ugasi.
I? -Jesi li čuo nešto?
Idemo ponovo, ovaj put glasnije.
Glasnije? Ali uopšte nisam vikala.
Poenta rekonstrukcije je da se utvrdi verodostojna jačina.
Vensane, nisam vikala.
Nije vikala. Njen sin kaže da su glasovi bili tihi.
Glasovi se ne čuju. Muzika ih uguši.
Moj klijentkinja nije vikala, pa neće ni sada.
Gospođice, molim vas zamenite gospođu Voiter.
Uđite, molim vas.
Pusti muziku. -Pustite muziku!
Da li je dobro prošlo? -Da, ništa posebno.
Šta ćeš popodne? -Ne znam, umorna sam. Radiću, pa ću odmarati.
Idemo ponovo, mnogo glasnije.
Da li je dobro prošlo? -Da, ništa posebno.
Šta ćeš popodne? -Ne znam, umorna sam. Radiću, pa ću odmarati.
A ti mene ne pitaš? -Pretpostavljam da ćeš raditi na tavanu.
Zaustavi muziku.
Sada to čuju. -Dobro.
Shvataš li koliko je to smešno? -Poštedi me svojih komentara.
To su bili tihi glasovi, ne takvi. -Ali ti ih nisi čuo.
Jel tako?
Možemo li da pokušamo poslednji put, počevši iznutra?
Ponovo sa tihim glasovima.
Možemo.
Pogrešio sam.
Prekini muziku. -Ovu traku sam dodirnuo. Bio sam unutra.
Zbunio sam se. -Nisi nam tako rekao.
Zoi Solidor te je videla kako izlaziš iz kuće kad je krenula.
A tvoja mama kaže da je posle toga razgovarala sa tvojim ocem.
Zbunio sam se.
Zbunio si se.
Ovo popodne je bilo teško, zar ne?
Ljut sam na sebe.
Mislio sam da sam siguran, a onda...
Ali nisi lagao, zar ne?
Ne želim da menjaš svoja sećanja.
Moraš ih reći tačno onako kako ih se sećaš.
To ne može da me povredi.
Daj mi ruku.
Šta ćemo sad da radimo?
Hoćeš da popiješ nešto? Viski?
Dođi.
Izvini.
Sve što mogu da kažem je, da je saslušanje u toku, i može da potraje.
Ona je unutra već 8 sati. Da li je u nevolji?
Sandra Voiter nije u nevolji.
Nevina je, pa neće biti ni priznanja.
Samouvereni ste, ali smo čuli za snimak.
Da li je inkriminiše?
Ne slušate me. Ona nije optužena, tako da je ništa ne inkriminiše.
Takozvani video za sada ne postoji. Nismo ga videli.
Dakle, potvrđujete da je u pitanju video?
Ne, ništa ne potvrđujem. Rekao sam upravo suprotno.
Ako nema ništa novo, zašto onda poziv za sud?
Ne znam šta da vam kažem. Ni mi to ne razumemo. Hvala.
Hvala što ste došli da čujete izjavu javnog tužioca.
Sandra Voiter je optužena jutros u 8:30.
Istraga je otkrila stvari koje opravdavaju ovu odluku.
Tri stvari posebno.
Analize tragova krvi gospodina Maleskog
pronađene u stanu para
ukazuju na to da je možda udaren tupim predmetom u glavu
dok je bio na balkonu na trećem spratu.
Dodatno, rekonstrukcija urađena pre tri dana
iznela je na videlo brojne protivrečnosti.
Na kraju, otkrivena je datoteka na USB-u koji pripada gospodinu Maleskom.
Sve što mogu da kažem za sada je, da je to audio snimak para,
snimljen dan pre njegove smrti.
Pokušavam da vam kažem da ne može doći da se potpiše
jer je zadržana u sudnici.
Tako da ću ja, njen advokat Vensan Renzi,
doći po njene dokumente.
Ne, ne mogu da dođem u 11.
Mogu li da dođem za 20 minuta?
OK. Hvala, odmah dolazim.
Imamo dobre vesti.
Sudija danas popodne nije Da Silva, nego Bolen.
Idem do banke. -A stambeni kredit?
Manje nego što smo se nadali. Imaju novčane probleme.
Neplaćeni kredit, itd. Banka će dati samo 50.000.
Kaucija će biti više od toga.
Njen sin je svedok. On će svedočiti na sudu.
Očigledno postoji rizik njenog pritiska na njega.
Kao posledica toga, puštanje uz kauciju nije opcija.
Molim vas da gđa Voiter ostane u pritvoru do početka suđenja.
Hvala vam. Izvolite, gđo Budo.
Gđo sudija, kako možemo smatrati da postoji rizik od bekstva,
kada je ona odgovorna za svog sina?
To nema nikakvog smisla. Sa detetom sa oštećenim vidom?
I svuda je u medijima.
Odvajanje može da pogorša njegovu traumu.
Imao je nesreću u četvrtoj godini koja mu je oštetila vid.
Bio je traumatizovan, i psihički i emocionalno.
Gospođo Budo, vaša izjava?
Odluka sudije zaslužuje svaku pohvalu.
To što je odbila represivne mere
je dobar znak, posebno u ovakvom slučaju.
Mislimo da stavljanje pod sudski nadzor naglašava slabost slučaja.
Da li je vašem klijentu laknulo?
Ovo je retka odluka kod optužbe za ubistvo,
i zvuči kao odbacivanje sudinice Žanvije.
Reakcije na hodniku su žestoke.
Citiram: "Ova odluka je opasna.
Osumnjičena će ponovo biti zajedno sa glavnim svedokom.
To je loša stvar pred predstojeće suđenje."
Zašto mi nisi ništa rekla o tome? -Nisam imala pojma da je to snimio.
Posvađali ste se dan pre nego što je umro.
Taj snimak nije stvaran.
Možda je samo deo toga.
Ako ti se desi nešto ekstremno u životu, emotivni vrhunac na koji se fokusiraš,
naravno da ruši sve.
Može da izgleda kao neoborivi dokaz, ali zapravo iskrivljuje sve.
To nije realnost. To jesu naši glasovi, ali to nismo mi.
Jebe mi se šta je stvarnost.
Moraš da vidiš sebe onako kako te drugi doživljavaju.
Na suđenju nije bitna istina.
Nisam znala da će biti suđenja. -Biće.
Ono što je zaista bitno je...
koga ćeš imati pored sebe.
Nemam nikoga pored sebe. -Imaš Denijela.
Denijel je važan.
A zar ti i Semjuel niste imali prijatelja?
Nismo trebali da dođemo ovamo. Nisam to ni želela. Bila sam tako srećna u Londonu.
Ali on je baš insistirao. Rekao je da više neće biti problema zbog posla.
Da će to rešiti naše finansijske probleme.
Otišla sam iz vukojebine u Nemačkoj i zaglavila u njegovoj vukojebini.
To je jebeno apsurdno, zar ne?
Zdravo. -Zdravo.
Zdravo, dušo.
Ovo je gospođa Berže, koju je imenovao ministar pravde.
Dobar dan. Ja sam Vensan Renzi, radim sa Nur.
Biće ovde redovno, sa Denijelom i vama.
Odredićemo i koliko često.
Ona je ovde...
kako bi se osiguralo da sve prođe kako treba.
I da niko ne pokuša da utiče na Denijela,
ili da ga natera da kaže stvari koje ne želi da kaže na suđenju.
Sudija kaže da morate govoriti francuski u njenom prisustvu.
U redu.
To je to.
Mogu li nasamo da razgovaram sa Denijelom?
U redu, idemo? Zvaću te.
Tvoja majka će nas pustiti da se upoznamo.
Ja sam Marž.
Često ćemo se viđati.
Da li znaš zašto sam ovde?
Slažeš se sa tim?
Možeš me smatrati prijateljem.
Ili ne. To je tvoj izbor. Šta misliš?
U redu je, ja ne...
Ne moramo da budemo prijatelji.
Pa, tu sam da zaštitim tvoje svedočenje.
Država me je poslala, a država ne može biti nečiji prijatelj.
U suprotnom, ne bi mogla biti prijatelj nekog drugog,
a zakon mora biti isti za svakoga.
Tako da si u pravu. Ne mogu da budem tvoj prijatelj.
Samo mi moraš reći ako osetiš nešto čudno,
ako postoji problem, ne znam,
na primer sa tvojom mamom, što se tiče suđenja.
Obično o takvim stvarima razgovaram sa svojim prijateljima.
Dobro. Možda ovaj put stvarno nemaš izbora.
...sa komadićima čokolade...
i malinama...
Znam da ne postoji ali ja to želim.
Vojvotkinjine čarape... -Vojvotkinjine... šta?
Vojvotkinjine čarape... -Vojvotkinjine čarape...
On je bio jedna od retkih osoba koje sam poznavala. Kada je ušao u sobu,
nešto se pomerilo, atmosfera se promenila.
Pretpostavljam da je to šarm, zar ne?
Zaljubila sam se u njegov šarm.
Provela sam ceo život ne razumevajući svoju porodicu i prijatelje.
A onda se on pojavio, i osećala sam se kao...
Razumela sam šta je govorio, signale koje mi je slao.
Nismo se uvek slagali, ali smo imali...
Imali smo šta da kažemo jedno drugom.
To sam kasnije shvatila, kada je preminuo.
Nemoj to da kažeš.
Samo se fokusiraj na njega. Kako ste se upoznali.
Kada smo se upoznali, tek je dobio posao na univerzitetu u Londonu.
Zajedno smo se preselili tamo.
Bio je sjajan učitelj.
Umeo je da smisli stvari da sve bude živo i dostupno,
bio je sjajan.
Ali to zapravo nije bilo dovoljno,
tako da...
Duboko u sebi, ono što je zaista želeo je da piše.
Godinama je radio na romanu. Gledala sam ga kako se muči, bilo je teško.
Shvatila sam da je njegov odnos prema vremenu, prema poslu, bio...
komplikovan, za razliku od mene... -Prestani da se porediš sa njim.
Samo se vrati na vaš odnos.
Naša veza je bila intelektualna,
čak i ako je to značilo da zanemarujemo sve ostalo.
Sve ostalo?
Misliš na Denijela?
Trebalo bi pomenuti Denijela na početku.
Nezgoda. -Dobro. Nisam znala da je tako...
U redu? -U redu.
Samo nisam znala da će biti ovako. U redu.
Sve se promenilo posle nesreće.
Denijel je imao četiri godine.
Tog dana Semjuel je trebalo da ga pokupi iz škole.
Ali bio je zauzet svojim pisanjem, pa...
Pozvao je dadilju u poslednjem trenutku, a ona je zakasnila.
Dok su prelazili ulicu, Denijela je udario motocikl.
Njegov optički nerv je trajno oštećen.
Nakon toga,
Semjuel je postao opsednut time, krivio je sebe.
Da ga je samo pokupio na vreme...
Obuzela ga je krivica.
Možda se nikada nije oslobodio tog osećaja.
Proveli smo tu godinu u bolnici,
sa Denijelom.
Krenuli su finansijski problemi,
a Semjuel je počeo da uzima antidepresive.
Možemo li da to ne pominjemo, Vensane?
Stvarno bih želela da zaštitim njega i njegovo delo, i poštedim Denijela.
Pokušaćemo. -U redu.
Ali ako bude tako, moraću da...
Moraću da priznam neke stvari.
Moraš da se pripremiš
da kažeš sve, a izazov je to ispričati na francuskom.
GODINU DANA KASNIJE
Da li vas stvarno zanima... -Šta tebe interesuje? Ma daj, naravno.
Nikoga ne viđam, radim ovde po ceo dan.
Ti si došla da me vidiš, naravno da me zanimaš.
Trčim. To mi je jedna od omiljenih stvari.
Osećam se kao da sam na drogama.
Šta znaš o drogama? To je sledeće pitanje.
Bitna tema.
Nemoj sve da zapišeš. -Sigurno neću.
Rekla sam ti, trebalo je da ovo uradimo u Grenoblu.
U redu je. Zapisaću vaše odgovore.
Da li potvrđujete da je ovo vaš intervju sa gospođom Voiter?
Da. -Ona odbija da priča o sebi, pa ste zato došli kod nje.
Došla sam da pričamo o njenom radu.
Dobro, ali je stalno menjala temu.
Šta mislite da je htela da postigne time?
Čuli smo to. Pita me za mene.
Činilo se da više uživa da priča o meni, nego o sebi.
Da li vas je podsticala da pričate o sebi?
Podsticala... Ne, ne bih rekla.
Nije bila manipulativna, samo opuštena.
Bila je prirodna. Činilo se da uživa u razgovoru.
Rekli ste "opušteno." Čuli smo da vas je poslužila vinom u 1:45.
Da li je pila pre nego što ste stigli?
Mislim da jeste.
Da li biste rekli da se baš potrudila da vam bude prijatno,
više nego što biste očekivali kada intervjuišete pisca?
Ne bih rekla.
Izgledalo je da je Sandri... gospođi Voiter,
potreban beg od stvarnosti, da se malo izduva.
Beg? -Da. -Da li ste znali da je Sandra, kako je vi zovete, biseksualna?
Ne. -Da li ste to osetili? -Ne.
Slušajući sada razgovor, sa naknadnom pameću,
da li biste to nazvali zavođenjem?
Osetila sam, a i ona mi je sama rekla, da nije imala
bog zna kakav društveni život ili mnogo prilika za razgovor
sa novim ljudima.
Pretpostavljam da biste to mogli nazvati nekim oblikom zavođenja.
Sud treba da zna da li biste vi to tako nazvali.
Zavođenje znači nekoliko stvari. -Ali reč zavođenje uvek podrazumeva neko...
zavođenje. -Odgovor svedoka je dovoljno jasan.
Gospođa Voiter je nastavila da se interesuje za vas.
Htela je da uradi intervju u Grenoblu.
Zar niste osetili... -Već je odgovorila na to pitanje.
Ne baš jasno. Molim vas odgovorite, gospođice Solidor.
Možete li me zvati gospođom?
Ne volim da sam ograničena bračnim statusom.
Naravno. Nije mi ni bila namera.
Nisam se osećala zavedeno u tom trenutku.
Pa ste se posle pitali?
Meni je to atipično, ništa više.
Kako ste protumačili pesmu koju je Samjuel Maleski pustio?
Osetila sam napetost zbog buke.
Semjuel Maleski je nametnuo svoje prisustvo ne pojavljujući se.
A Sandrina reakcija... -Kakva je bila njena reakcija?
Bila je malo iznervirana. -A kada je pesma ponovo puštena?
Puštao je na "autoplej".
Očigledno...
dobar zaključak. Ali kako vam se to činilo u trenutku?
Bilo je atipično.
Osećala sam se manje...
Bila sam manje opuštena. -Dakle, jasno ste osetili napetost.
Cepidlačite. -Ne, samo pojašnjavam.
Da li ste osetili napetost? -Da.
Da li ste osetili da je g. Maleski, puštajući tu muziku,
želeo da poremeti ili prekine, vaš intervju?
To sam prvo pomislila, da.
Ali teško je pročitati namere nekoga koga ne možete videti.
Za to mene plaćaju!
Sandra Voiter, tražili ste razlog da skrenete intervju u drugom pravcu.
Tačno? -To je sugestivno pitanje. -Nije bilo zavođenja.
Moje pitanje se tiče vaše veze.
Na snimku ste prijateljski raspoloženi, smejete se, pijete vino.
Da li ste tražili bekstvo od teškog porodičnog života
povezivanjem sa ovom mladom ženom?
Gospođa Voiter nije inicirala sastanak.
Molim vas odgovorite, gospođo Voiter.
Da, prijatno me je iznenadila.
Već neko vreme nisam nikog upoznala. I da, trebalo mi je piće.
Ova gospođa je bila inteligentna i fina, ništa više.
Teško da na osnovu tog intervjua možete da donesete takav zaključak.
Ona može da se smeje sa studentom čija je pitanja ne oduševljavaju.
Da li biste rekli da je muzika koju je g. Maleski tako agresivno puštao
pokazala da je ljubomoran na vas, ili gospođicu... gospođu Solidor? Izvinite.
Puštao je P.I.M.P. od 50 Cent'a koje je veoma mizoginistička pesma.
Bila je to instrumentalna verzija. -Odgovorite, molim vas.
Da li je izbor pesme vašeg muža izražavao njegovu ljubomoru?
Odgovoriću.
Često je puštao tu pesmu. Sumnjam da je to bilo namerno.
Voleo je glasnu muziku, opuštala ga je.
Namerno je instalirao...
kako se kaže "zvučnik"?
Jak zvučnik... izvinite.
Mnogo je radio, bilo je bučno...
Gospođa Solidor kaže da ste zbog toga završili intervju.
Da li je to istina? -Nikad to nije rekla.
Ako odbrana nastavi da reaguje na svako pitanje,
iznerviraću se.
Gospođo Voiter, odgovorite na pitanje.
Pesma je bila veoma glasna.
A kada je ponovo počela, shvatila sam da neće prestati.
To je otežavalo diskusiju.
Pa sam ja...
Odlučila da prekinem. Bila sam umorna.
Osećala sam se pomalo...
omamljena od vina.
A ipak ga niste pitali da objasni svoje ponašanje?
Kao što sam rekla, to je bilo uobičajeno. -Ne, nije.
Zabavljali ste privlačnu mladu ženu
dok se on gore mučio. To nije ni uobičajeno, ni neutralno.
Znao je da volite žene. Nedavno ste ga prevarili.
To nije poenta. A i seksistički je.
Rekao bih isto da je u pitanju privlačan muškarac.
Izvinite, ali sukobi ovog para su važni.
Objektivno, situacija je prilično čudna.
Kažete da ste otišli gore u vašu sobu da radite i spavate.
Odmah ispod tavana uz zaglušujuću muziku.
Muzika koja je učinila intervju nemogućim.
U toj velikoj kući, vi ste izabrali baš to mesto?
Da, tamo radim. Uvek radim u krevetu.
Kada je Semjuel došao da razgovara sa vama, niste mu se požalili?
Zaglušujuća muzika iznad glave teško da je normalna.
Navikla sam na to, nemam ništa protiv. Htela sam da radim, imala sam čepove za uši.
Bilo je normalno. Mogu da radim u svakoj situaciji.
Rekli ste da ste umorni, omamljeni od vina.
A ipak ste hteli da radite? -Da. I radila sam, ali ne zadugo.
Imala sam rok za prevod. Htela sam da ga završim pre odmora.
Kao što sam rekla, mogu da radim u bilo kom okruženju, bilo kom stanju.
Očigledno se takođe možete odmoriti bilo gde i bilo kada.
Dakle, sve je bilo u redu.
To je sve.
Nemam više pitanja.
Denijele, nisi nam tako rekao.
Zoi Solidor te je videla kako napuštaš kuću kad je krenula.
A tvoja mama kaže da je posle toga razgovarala sa tvojim ocem.
Zbunio sam se. -Zbunio si se.
Izgleda da postoji problem, Denijele. Jel tako?
Ne možeš da budeš na dva mesta istovremeno.
Mislim da sam se vratio unutra.
Ono što me muči je koliko si bio siguran pre rekonstrukcije.
Izjavio si:
"Svaki komad trake se oseća drugačije da ne bi pogrešio."
I: "Bio sam odmah ispod otvorenog prozora. Znam šta sam čuo."
A onda si tokom rekonstrukcije rekao nešto sasvim drugo. Kako to?
Mislio sam da sam se setio gde sam bio, ali...
Možda me je šok od onoga što se sledeće desilo doveo u zabunu.
Psihijatar koji je pregledao Denijela
je rekao da mu je emotivni šok možda izmenio neka sećanja.
Naravno. -Da li se sada sećaš zašto si se vratio unutra?
Mislio sam da sam zaboravio...
rukavice ili telefon.
Ali nisi siguran?
Ne sećam se tačno. -Znači, bio si apsolutno siguran, a onda odjednom nisi
šta se desilo tog dana.
Ovo je veoma problematično.
Fiksirali ste se na jedan detalj u njegovom sećanju
da biste bacili sumnju na njegovo celokupno sećanje.
U šta želite da poverujemo?
Da je šok možda pretvorio viku u mirne glasove?
Insinuirate da je lagao da zaštiti svoju majku.
Ne. Ja samo ukazujem na sumnje svedoka.
Ali imamo pravo da se pitamo.
Denijel Maleski kaže da je otišao kada su se njegovi roditelji posvađali.
Toga dana je izašao baš u trenutku kada je trebala da izbije svađa.
Tako da ništa nije čuo.
Nisam slučajno izašao. Pobegao sam od muzike.
I veoma je precizan u pogledu onoga što je čuo.
Nije promenio mišljenje.
I psihijatar i oftamolog su primetili da Denijel odlično čuje.
Molim vas, prikažite materijal koji je priložio gospodin Balard.
Izvolite, gospodine.
Ovde je odlučujući element tri traga krvi na šupi,
kako je naznačeno na skici.
Možemo li da zumiramo šupu?
Njihov oblik je tipičan za tragove projektovane odozgo.
Dugi su i uski.
Najduži je 4 santimetra, što je mnogo.
Dakle, prema našim testovima, ovi tragovi su mogli da se pojave ovde,
samo ako je g. Maleski udaren po glavi dok je bio na balkonu na trećem spratu.
Morao je da se nagne preko balkona,
glava mu je već bila prilično udaljena kada je zadat udarac,
da bi se trag tamo pojavio. Drugo objašnjenje ne postoji.
Da li je silovitost udarca naterala gospodina Maleskog da padne?
Najverovatnije. To je bila kombinacija silovitog udarca
i namernog guranja.
Da li biste rekli da je napadač bio u stanju ekstremnog besa,
da je izazvao pad nakon nanošenja tako žestokog udarca?
Bio je u stanju besa, rekao bih. Teško je zamisliti bilo šta drugo.
Takva stanja mogu povećati fizičku snagu.
Zaštitna ograda je visoka metar i dvadeset.
Otprilike je dovde.
Gospodin Maleski je bio visok 1.82 metra i težak 85 kilograma.
Dakle, guranje preko te ograde
bi zahtevalo namerno guranje, zar ne?
Čitav čin je bio nameran. Kao što je i udarac uvek nameran.
Ono što mislim pod namerom je da je veoma koordinisano. Metodički.
Na osnovu njegove težine, možemo da pretpostavimo
da mu je trebalo podići noge da bi pao, što teško da nagoveštava bes.
Bes ne isključuje volju. A g. Maleski je verovatno već bio van ravnoteže.
Možda je pao koliko od udarca, toliko i od sopstvenog nestabilnog položaja.
Kao što sam rekao, nemamo materijalnih dokaza...
Osim te tri kapi krvi.
Sve ostalo je u domenu spekulacija da bi se objasnile te kapi, zar ne?
U redu, ali jedino objašnjenje je ono koje sam dao.
Dali ste nam teoriju, a ne objašnjenje.
U stvari, dve teorije. Sa i bez namernog guranja.
Prema vašim teorijama, koja vrsta predmeta je korišćena?
Težak predmet, verovatno od metala ili punog drveta,
i sa nesumnjivo oštrom ivicom.
Da li ste pregledali takve predmete pronađene u prostorijama?
Znate da oružje nije pronađeno. To se lako uklanja.
Nemam više pitanja.
Postoje dva moguća objašnjenja za ova tri traga.
Ili su došli odavde, posle žestokog udarca.
Ili su se pojavili kada je lobanja udarila u ovu ivicu krova,
otprilike ovde. Prva teorija je malo verovatna.
Nije u skladu sa oblikom i kretanjem traga.
Fokusirajući se na drugu teoriju,
moramo uzeti u obzir i odbijanje izazvano udarom o ivicu krova.
Pokazaću vam video naših testova na licu mesta.
Eto. Kao što vidite u našoj rekonstrukciji sa lutkom,
takav udarac izaziva naglo okretanje tela.
I tokom tog prevrtanja, ili okretanja,
delić sekunde nakon udara,
ova tri traga padaju na ovu površinu.
Jedino valjano objašnjenje je da je g. Maleski pao sa prozora na tavanu.
Mislim da je to jedini način da odskoči sa krova, i zadobije takvu povredu.
Koristite opreznu kvalifikaciju "mislim." Dakle, to je vaše mišljenje.
Kako objašnjavate nedostatak DNK ili tkiva u tragovima
na mestu udara, ili "odskoka", kako vi to nazivate?
Pokazaću vam.
Ovo je test koji smo sproveli pod uporedivim uslovima.
U vreme incidenta, sloj leda se nalazio ispod debelog sloja snega.
Vidimo kako se sneg ubrzano topi.
I možemo da vidimo da je tokom 1 sata i 50 minuta, otapanje
sa sobom odnelo sve ostatke nastale na mestu udara.
Sve se pomešalo sa krvlju ovde.
Vi nazivate teoriju nasilnog udarca "neverovatnom."
Da li biste je nazvali nemogućom?
Ne, ali vrlo malo verovatnom. -To znači da je moguća.
Kako što je moguće da ću biti predsednica jednog dana.
Znam definiciju. -Vrlo je malo verovatna sa razlogom.
U vašoj teoriji, kako bi se objasnio ugao ova tri traga,
moramo da zamislimo da se glava gospodina Maleskog
naginjala ka izlazu, oko 80 cm pored zaštitne ograde.
To znači da ga je napadač naterao da se nagne unazad preko praznine,
gurnuvši ga o zaštitnu ogradu, tako da je ceo torzo nagnut unazad.
Napadač bi morao da se nagne veoma daleko napred,
dok drži težak predmet u ruci i udara žrtvu snažnim zamahom.
Svi ovi elementi, uz dodatak telesne mase okrivljenog,
čine ovu teoriju malo verovatnom. -Ali ne i nemogućom.
Slušaj Denijele, htela sam da te vidim jer
si zainteresovana strana u ovom slučaju.
Dozvolila sam ti da prisustvuješ dosadašnjem suđenju.
Ali sutra će biti daleko komplikovanije.
Biće izneti neki uznemirujući detalji,
pa sam odlučila da ne budeš prisutan.
Mislim da mogu da čujem bilo šta. -Šta si rekao?
Mislim da mogu da čujem bilo šta. -Stvarno? -Spreman sam.
Možeš da čuješ, ali možeš li to da podneseš?
Imamo posla. Moramo biti u stanju da spokojno radimo.
Nikada nisam ometao suđenje. -Ometao... nije u tome stvar.
Moramo biti u mogućnosti da otvoreno dočaramo činjenice.
Moramo se pozabaviti svime, bez straha da ćemo te povrediti.
Već sam povređen.
I zato treba...
sve da čujem, da bih mogao da pređem preko toga.
Suđenje se ne odnosi na tvoje saslušanje.
Radi se o utvrđivanju istine,
a da ne budemo prinuđeni da sami sebe cenzurišemo.
Kada je neko ikada sam sebe cenzurisao?
Čak i ako mi zabranite da dođem, saznaću šta se desilo,
sa TV-a, radija, interneta.
Biću opsednut.
Gospođo Voiter, vi tvrdite da je
vaš muž pokušao samoubistvo 6 meseci pre nego što je umro.
Kasno ste se toga setili, što je prilično iznenađujuće.
Možete li to detaljno opisati? -Da.
Desilo se nekoliko nedelja nakon što je prestao da uzima lekove.
Našla sam ga kako leži na podu...
rano ujutru, u svojoj sobi.
Mnogo je popio
prethodne noći i onesvestio se.
Povraćao je, a u povraćki sam videla aspirin.
Tablete su se skoro rastvorile.
U početku nisam shvatila šta je to.
Ali kasnije sam otkrila
prazno pakovanje u kuhinjskom smeću.
Sve sam to počistila i stavila ga u krevet.
Kasnije, kada se osećao bolje, nije hteo da razgovara o tome.
Samo je rekao da je prerano prestao da uzima lekove.
Imali ste odvojene spavaće sobe?
To je bila njegova kancelarija, i obično je tamo spavao, da.
U redu. Šta vas je nateralo da odete u njegovu sobu tako rano?
Budim se veoma rano. I on je to činio, ponekad.
To vreme smo povremeno provodili zajedno, razgovarajući.
U 6 sati ujutru? -Da, ako bih videla upaljeno svetlo.
Prestali smo da delimo krevet, ali smo bili veoma bliski. Često bih...
završili zajedno, u kancelarijskom krevetu.
Otišla sam da napravim kafu. Videla sam da su mu vrata odškrinuta. I...
Videla sam ga kako leži na podu. -Niko drugi ga nije video? -Ne.
Hvala, možete sesti.
Da li si znao za to? -Ne.
Koji antidepresiv ste mu prepisali? -Escitalopram, 20 mg dnevno.
Da li je sam odlučio da prestane? -Da.
Otprilike 7 meseci pre nego što je umro hteo je da se odvikne.
Preporučio sam mu smanjenje doze sa nedeljnim proverama.
Da li je imao samoubilačke misli? -Ne, Semjuel nije bio depresivan.
Prepisao sam Escitalopram kao emocionalni štit
da mu pomogne da se izbori sa sinovljevom nesrećom.
Može li iznenadno povlačenje male doze pokrenuti pokušaj samoubistva?
Slušajte, sve je moguće u teoriji,
ali zašto bi me pitao da mu pomognem da se odvikne,
a onda prestao da ga uzima iza mojih leđa? Nema smisla.
I da to ne pomene na našim nedeljnim sesijama?
Da li ste ikada imali pacijenta koji je izvršio samoubistvo,
ili pokušao da se ubije? -Na francuskom, "izvršiti samoubistvo"
znači i pokušati i uspeti. To je akcija.
Hvala na jezičkoj lekciji. -Nijedan pacijent nije izvršio samoubistvo.
Osim g. Maleskog, pošto smo ovde da presudimo o tome.
U svakom slučaju, ne možemo vas smatrati stručnjakom za samoubistvo,
bilo ono neuspešno ili uspešno.
Rekli ste da je vaš muž odbio da o tome razgovara sa vama,
ili sa bilo kime drugim. Šta mislite, zašto?
Jer se stideo. Imao je mnogo...
Previše je komplikovano. Mogu li da promenim jezik, molim?
Hvala.
Da, mislim zato što ga je bilo sramota.
Semjuel je imao mnogo problema sa stidom.
Komplikovano je.
Bio je frustriran podučavanjem. To mu je postalo teret,
i hteo je da piše.
Radio je na romanu godinama, pre i posle Denijelove nesreće.
Pročitala sam sve što je napisao do tada.
Mislila sam da je stvarno dobro i to sam mu i rekla. Ali iz dana u dan, on...
nije mogao više, samo je stao. I...
Zbog toga se osećao kao kukavica.
Omalovažavao bi sebe, i...
Na kraju je ubedio sebe da ne može da piše
zbog njegove zavisnosti od lekova.
Želeo je da se oslobodi toga, a nije mogao, naravno da nije...
Izvinite, nisam završila.
Nije mogao da govori o pokušaju samoubistva jer
su njegova osećanja zbog neuspeha bila previše bolna.
Nikada o tome nije govorio. Nikada.
Krivio vas je što ste ga navukli na pilule od prve sesije.
To ga je izluđivalo. -On i ja smo to zajedno odlučili.
Ne možete poreći da ste u centru ovoga.
Semjuel je došao da me vidi jer se osećao krivim,
ali najviše zbog toga što ste ga vi krivili.
On je opisao vaše ponašanje kao prilično kastrirajuće.
Naterali ste ga da plati zbog nesreće,
primoravajući ga da odustane od onoga što mu je najvažnije:
pisanja.
Ubacili ste ga u emocionalni rolerkoster.
S jedne strane, to je istina,
podstakli ste ga da piše, želeli ste da uspe.
Ali da je uspeo, to bi bilo nepodnošljivo za vas.
U tome je problem. Možda je to bilo podsvesno.
Sav teret i psihička opterećenja
nastalih usled nezgode su bili na njegovim leđima.
Kao da ste mu rekli: "Ovo je tvoj problem.
Ti si odgovoran, nosi se sa tim.
Želim da se oslobodim toga, da bih mogla da pišem."
Finansijska opterećenja
su podjednako bila raspoređena na gospođu Voiter i njenog muža.
Imamo njihove bankovne izvode, priznanice i slično.
Ja takođe govorim o emocionalnom opterećenju.
O odgovornosti, svrsishodnosti, anksioznosti.
U tim oblastima, Semjuel je osećao nepodnošljivu neravnotežu.
Dakle, ono što vam kažu vaši pacijenti, to je istina?
Kao psihoanalitičar,
nikada se niste zapitali da li je Semjuel Maleski
možda izmislio nepodnošljivu neravnotežu
da bi sprečio sebe da piše?
Posle nekog vremena, mogu da kažem šta je stvarno, a šta nije.
Blago vama. -Izvinite što prekidam. Izvinite, ali...
Došli ste ovde,
sa vašim mišljenjem, i govorite mi
ko je bio Semjuel i kroz šta smo prolazili.
Ali ono što kažete je samo
mali deo celokupne situacije.
Ponekad...
ponekad je par...
u nekoj vrsti haosa i svi su izgubljeni.
Ponekad se borimo zajedno a ponekad se borimo sami,
a ponekad se borimo jedni protiv drugih, to se dešava.
I mislim da je moguće da je Semjuelu
bilo potrebno da vidi stvari onako kako ih vi opisujete, ali...
Da sam ja bila kod terapeuta,
i on je mogao da stane tu i kaže veoma ružne stvari o Semjuelu, ali....
da li bi te stvari bile istinite?
Da li ste zamerili svom mužu posle nesreće vašeg sina?
Oboje smo se nosili sa veoma različitim emocijama u to vreme.
Da ili ne?
Da, trajalo je nekoliko dana.
On je bio odgovoran za Denijela. -Samo nekoliko dana?
Vaš sin je praktično izgubio vid,
a vi ste mu zamerali samo nekoliko dana?
Da, o njegovoj odgovornosti za nesreću. Da, naravno.
Doktor je malopre rekao nešto o tragičnoj situaciji.
Odmah sam odbila da to vidim na taj način.
Nikada nisam gledala na Denijela kao da je hendikepiran.
Htela sam da ga zaštitim od te percepcije.
Čim dete tako obeležiš, ti ga osuđuješ
da ne vidi život kao svoj,
već da treba da oseća da je to najbolji život,
jer je to jedini život koji ima, njegov sopstveni.
On čita knjige,
ide na društvene mreže kao i svako drugo dete,
svira klavir, sanja, plače, smeje se. On je veoma živahno dete.
On je dobro.
Pa sam možda, ja...
zamerila Semjuelu što je projektovao njegov sopstveni bol na Denijela.
Hvala.
Želim da pijem celu noć.
I ja isto.
Piću. Da zaboravim. -Ma daj, ti si jedini advokat...
OK, ajde još jednom. -Ne, stvarno. Ti si jedini advokat koga znam.
Da li je to odličan razlog da poveriš nekome svoj život?
Da li je? -Ne, ali ti si i dobar.
Zar ne? Dobar si. -Ne znam. -Ma daj.
Izgledaš kao pas.
Molim? -Kao prelep pas.
Kako se to kaže?
Baset? -Smešno što to kažeš. Ne mogu da verujem nekome
ako ne mogu da ga zamislim sa životinjskom glavom.
Stvarno? Pa šta sam ja?
Nisam još sigurna.
Posle toliko vremena, još uvek ne znaš?
Da li me se sećaš od ranije, kada smo se prvi put sreli?
Da, naravno. -Ja se ne sećam. Kakva sam bila?
Bila si malo izgubljena,
koliko se sećam. Usamljena.
I...
ambiciozna.
I bio sam beznadežno zaljubljen.
Ne mogu da se setim ničega.
Nevina sam. Znaš to, zar ne? -Da.
Mislim, stvarno.
Ne znam šta stvarno misliš.
Mislim mnogo stvari koje ti ne govorim.
Inače bi me otpustila. -Ne, Vensane. U svojoj glavi, razmišljaš...
Ponekad kada me pogledaš, baš kao sada,
osećam da me osuđuješ.
Ne znam šta misliš. -Sandra, verujem ti.
Ne osuđujem te.
Ljubavi...
Samo želim da znaš da nisam...
Ja nisam čudovište, znaš?
Sve što čuješ na suđenju,
to je samo...
To je izvrnuto.
Nije bilo tako.
Tvoj otac... Tvoj otac je bio moja srodna duša.
Izabrali smo jedno drugo i volela sam ga.
Ali kako to dokazati?
Samo bih volela da budeš zaštićen od svega ovoga, da možeš da se baviš...
da možeš da se baviš dečjim stvarima, da budeš
dete malo duže.
Ustanite!
Možete sesti.
Pozivam glavnog istražitelja da pristupi.
On insistira, važno je.
Možete sesti.
Glavni istražitelj je stigao, pa ćemo početi sa njim.
Službeniče, molim vas iznesite dokazni predmet broj 31.
Sudski izvršitelju, pripremite se za uručivanje
transkripcije snimka porotnicima.
Službeniče?
Šta ja tu mogu? To je deo posla. Organizuj se drugačije.
Neću da otkazujem. -Kako sam da se organizujem?
Moramo zajednički da planiramo stvari.
Neću da ostavim Denijela samog jer tebe nema.
Ostavi ga sa Monikom, u čemu je problem?
Tri dana nedeljno? Morali bismo da joj platimo za to.
Ne možemo to da priuštimo.
Potrebno mi je vreme. Ne samo nekoliko sati.
Blokirano mi je vreme cele ove godine.
Ovako više ne ide.
Organizuj svoje vreme drugačije, do tebe je.
Kada si mu poslednji put pomogla da uradi domaći?
Ima toliko stvari do kojih ti nije stalo. Ali sad mislim na vreme.
Dragi, knjiga je upravo izašla. Znaš da je samo ovaj put.
Uvek je "samo ovaj put".
Bez obzira da li ti je izašla knjiga, ili pišeš,
ili ti treba prostor da smisliš šta da napišeš.
Pratim te godinama!
Ne mogu ništa da uradim sa svojim vremenom. Razumeš?
To nije moje vreme, tvoje je!
Da li te prisiljavam da predaješ?
Da li te teram da podučavaš Denijela kod kuće?
Niko te ne prisiljava.
Ako želiš više vremena za sebe, nema problema. -Jel me ti to zajebavaš?
Prepolovio sam broj časova da dobijem više vremena
i još uvek nije dovoljno.
Moram da završim renoviranje, a bavim se svim ostalim!
Zašto odbijaš da pričaš o tome?
Zašto jednostavno ne priznaš da je do toga kako smo podelili obaveze?
Jer grešiš. Ne dugujem ti vreme. Ja odrađujem svoj deo.
Daj, nemojmo ovde da inventarišemo, molim te.
Hajde da se opustimo.
Volim te.
Kada si odlučio da podučavaš Denijela kod kuće,
rekla sam ti da paziš.
To je lep, velikodušan izbor. Hvala ti,
ali ne moraš to da radiš. Rekla sam ti da će te to primorati...
Šta? Da provodim više vremena sa svojim sinom?
Drago mi je da jesam.
Ne bih imao odnos sa njim kakav imam danas da nisam.
Misliš na odnos koji ja nemam sa njim? -Nisam to rekao.
Kažem možda,
samo možda, da odnos između nas nije baš najbolji.
Suoči se sa tim. Zašto je teško raspravljati o tome?
Ne verujem u ideju reciprociteta među parovima.
To je naivno. I iskreno, depresivno. Da.
I mislim da je rasprava o tome gubljenje vremena,
s obzirom na stanje u kome se nalaziš.
Sve ovo bla-bla-bla, i još vremena prolazi.
Sve ovo vreme provedeno u ćaskanju
može se provesti u tišini radeći šta god želiš.
Kada bi samo znao šta želiš. -Treba mi vreme za pisanje, isto kao i tebi.
Onda to uradi. Pisci ne prestaju da pišu jer imaju sina i kućne poslove.
Prestani da kukaš o tvom usranom rasporedu
i prestani da me kriviš za ono što jesi, ili nisi uradio.
Živim sa tobom. Planiram svoj život s tobom.
Da sam ti nametnuo ono što si ti meni, niko od nas ne bi mogao da piše.
Ne brini za mene, uvek se snađem za pisanje.
Sjajno. Savršeno. Ako si tako sigurna u sebe, prilagodi se.
Prilagodila sam se. Vodim Denijela u školu.
Jednom nedeljno. -Imamo Moniku utorkom. -Sandra, ne budi nepoštena.
Ti si taj koji cepidlači. -Previše sam ti dao.
Previše vremena, previše ustupaka.
Želim svoje vreme nazad. Duguješ mi to. Budi fer!
Žao mi je, ali ne. Jesi li normalan?
Ne dugujem ti ništa. Zaista. Ovde se radi o tvom odnosu sa sinom.
I o tome da zaštitiš sebe, jer te je strah doveo u ovu poziciju.
Ti si odlučio da dođeš ovde i započneš ovo renoviranje.
Upao si u sopstvenu zamku!
Ne oduzimam ti vreme, trošiš ga na svoju ruku!
Želim da se stvari sada promene. Treba mi vreme da ponovo počnem da pišem.
Odlično, samo napred.
Ako želiš moj savet, vrati se knjizi od koje si odustao.
To je tvoj savet? Da se vratim knjizi koju si mi otela?
Dakle, sada je to u pitanju.
Razgovarali smo o tome. Odustao si od nje.
Uzela si mi najbolju ideju iz knjige. Kako da se vratim na to?
Da li shvataš koliko je to cinično?
Objavi svoju verziju, reci da je mene inspirisala.
Priznaću to. Ako nešto treba da se napiše, neko to mora da napiše.
Razmišljaš kao životinja. Praviš se da si predusretljiva, ali...
Pogledaj se. Čak i tvoje usrano moralisanje...
A ovo je zaista način da izgubiš još vremena.
Trebalo bi da si polaskan što si me inspirisao.
Ovo je život, stvari cirkulišu.
I iskreno, volela bih da te inspirišem da mi ukradeš ideju.
Nisi sama u svojoj džungli, ali sve namećeš.
Namećeš svoj ritam, korišćenje vremena,
čak i svoj jezik. Čak i sa jezikom, ja se prilagođavam tebi.
Kod kuće pričamo engleski. -Nije po mom. Ne govorim svoj maternji jezik.
Ni moj, iako živimo ovde. -Da, to je u stvari kompromis.
Ja nisam Francuskinja, ti nisi Nemac.
Stvaramo kompromis, da niko ne bude povređen.
Za to nam služi engleski. Nemoj da me kriviš zbog toga.
Ali mi živimo u Francuskoj. To je naša realnost.
Denijel sluša kako govoriš jezik koji nema veze sa njegovim životom,
samo zato što mu to namećeš, kao i sve ostalo.
Sve vreme smo na tvom terenu. -U tvojoj zemlji!
Svaki dan moram da prihvatim da živimo u tvom rodnom gradu!
Ljudi sa kojima si odrastao popreko me gledaju
ako im se slučajno ne nasmešim.
Misliš da se moj život ovde ne računa kao da sam na tvom terenu?
Nikad se nikome ne smešiš. -Da, zato me valjda i voliš, zar ne?
Da si hteo glupu kučku koji se smeši tvojim prijateljima,
izabrao bi neku drugu.
Nemaš stida. To je prava moć. Ne vidiš nikog osim sebe.
Vidim te vrlo jasno, samo ne kao žrtvu.
Namećeš svoj način života, govora, ishrane, čak i jebanja.
Nikada ne bih mogao da te nateram da se jebeš na drugi način.
Očekuješ da te sledim, to je tvoj pojam para.
Ne mogu da verujem...
Nemam pojma, jebe mi se za parove.
Dakle, kažeš da te sprečavam da se jebeš kako želiš.
Ozbiljno? -Da.
Ko odbija da se jebe od nesreće? -Znaš da mislim na ranije.
Šta sam ikada odbila u seksu?
Sve.
Plus, moram da prihvatim da se jebeš sa drugim ljudima.
Ne jebem se. -Ne poriči. -Jednom, i ti se držiš toga da bi patio!
Varala si me nekoliko puta. -Praviš od sebe žrtvu!
Nisam žrtva, ja sam čovek koji je prevaren!
Pokraden i prevaren.
Mogu da živim bez seksa, ali ne zauvek.
Pa mene kriviš? Ja sam taj koji te frustrira?
Ne radi se o tome ko...
ko koga krivi ili ko koga frustrira.
Frustracija je tu, i oboje se bavimo njome.
Ja lično odbijam da trunem iznutra, pa pronalazim rešenja.
U ovom trenutku, seks je pitanje lične higijene!
Ali ti namećeš svoja rešenja, koja su rešenja samo za tebe.
Ne zanima te ako to povređuje mene i Denijela.
Ne mešaj Denijela u ovo. Ne radi se o njemu. Ja mu ništa ne namećem.
Naterao si nas da živimo ovde među kozama.
Žališ se na život koji si ti izabrao! Ti nisi žrtva. Nimalo!
Ispod tvoje velikodušnosti se krije nešto prljavije i podlije.
Nesposoban si da se suočiš sa svojim ambicijama i zameraš mi zbog toga.
Ali nisam te ja postavila tu gde si. Ja nemam ništa s tim!
Ne žrtvuješ se, kako što kažeš.
Biraš da sediš sa strane jer se bojiš!
Zbog ponosa ti glava eksplodira,
pre nego što uspeš da smisliš bilo kakvu ideju!
A onda se probudiš u 40-oj godini, i neko drugi ti je kriv.
Ti si kriv!
Prestravljen si zbog svojih jebenih standarda,
i straha od neuspeha. To je istina. Pametan si, znaš da sam u pravu.
A Denijel nema nikakve veze s tim. Prestani!
Ti si čudovište.
Čak i Denijel to kaže, sopstvenim rečima. -Povuci to što si rekao, govno jedno.
Bezbroj puta mi je rekao koliko si teška.
Govori ti ono što želiš da čuješ.
On može da oseti tvoju krivicu i pokušava da te uveri u nju,
zar ne vidiš to? Nikada nisi prestao da osećaš krivicu zbog njega!
Ti si bezdušna. Nemaš empatije. -A ti je imaš previše za sebe.
Ne mogu više da podnesem tvoju jebenu hladnoću!
Nasilna si! -Da, jesam!
Dakle...
Možete li nam reći gde ste našli ovaj snimak?
Na USB-u koji pripada žrtvi.
Napravio je nekoliko desetina snimaka na svom mobilnom telefonu.
6 meseci je snimao trenutke iz svog života.
Za književni projekat, očigledno.
Da li je prepisao sve snimke? -Da, osim ovog poslednjeg.
Da li vaša istraga povezuje ovaj snimak sa njegovom smrću?
Da. Desili su se u razmaku od 20 sati i imaju zajedničke teme.
On kritikuje njeno neverstvo. Sledećeg dana dolazi lepa devojka.
Student književnosti, intervjuiše Sandru Voiter o njenim knjigama.
Mora da je bilo napetosti u vazduhu.
Dve žene su uživale jedna u drugoj, dok je on gore marljivo radio.
Snimak se može posmatrati kao generalna proba za sutradan.
Kako tumačite nasilne ispade? -Čuli smo udarce.
Fizički napad, gde optužena udara svog muža.
Kako ste došli do tog zaključka?
Izgleda da ona ima intenzivniji napad besa.
Molim? -Obratite se direktno sudu.
Jasno je da je ona više besna.
Njeni uzvici na kraju audio zapisa su poslednji korak
pre nego što nasilje postane fizičko.
Konfuziju koja sledi teško je analizirati, ali...
čujemo udarce u telo ili lice,
a prigušeni krici koje čujemo, pripadaju gospodinu Maleskom.
Pomenuli ste modrice na telu gđe Voiter. Prikažite dokaz 9, molim.
Ova fotografija je snimljena na dan smrti njenog muža.
Kako je to objasnila? -Prvo nam je rekla da je naletela na kuhinjski pult.
Istakli smo da je modrica bila oko njenog zgloba,
i da je izgledala kao da je nastala u tuči.
Kasnije, kada smo joj pustili snimak, priznala je da se to desilo tada,
tokom njihove kratke tuče. -Dakle, priznali ste da ste lagali?
Da.
Jer sam se plašila da ako to spomenem,
da ću biti osumnjičena, i uplašila sam se.
I niste znali da je snimio raspravu.
Pa ste lagali dvaput. U vezi modrica, a i niste spomenuli raspravu.
Za mene je to bila samo jedna laž.
Da sam bila iskrena u vezi modrica, spomenula bih i raspravu.
Nisam želela da me smatraju krivom. -Kao što i svaki krivac to ne želi.
Možemo li da znamo kad je dobila modrice? -Doktor ju je pregledao narednog dana.
Bilo je prekasno da se tačno utvrdi kada su se pojavile.
Znači da je moguće da je
druga rasprava izazvala modrice na dan kada je gospodin Maleski umro.
Šta smo čuli na kraju rasprave?
Prvi zvuk razbijanja stakla sam ja koja bacam čašu o zid.
To je čaša za vino koja je bila na stolu.
Posle toga sam otišla do svog muža i ošamarila ga.
Tada me je zgrabio za zglob prilično nasilno.
To je borba koju možemo čuti.
Odmah nakon toga, pokušala sam da ga sprečim da baci okvire za slike na pod,
ali nisam uspela, pa čujemo kako se lome.
Osim tog šamara, da li ste ga još koji put udarili? -Nisam.
Ono što čujemo sledeće je da se Semjuel više puta udara u lice i glavu,
a zatim udara u zid. Još uvek može da se vidi udubljenje.
Ima ih nekoliko oko kuće, nije prvi put da je to uradio.
Pre mnogo godina već je slomio prst, udarajući u zid tokom napada besa.
Imamo fotografije tih udubljenja u zidu.
Hvala. Evo. Rendgenski snimak njegovog slomljenog prsta,
snimljen u junu 2017. u bolnici u Grenoblu.
Da li je pošteno reći da je vaš prikaz nasilja više informativan nego objektivan?
Više puta nas je lagala, verovati joj...
Dakle, ovde se radi o verovanju, ili neverovanju.
To je subjektivno mišljenje, na osnovu dvosmislenog snimka.
Vi povezujete raspravu sa danom smrti.
Vi to zovete "generalna proba". Imate li direktan dokaz?
Snimak je direktan dokaz tuče. -Mislim na dan smrti.
Bez svedoka i priznanja, moramo da tumačimo.
U stvari, ova nasilna svađa je fantomska. Postoji samo kao fantazija.
Vi nabacujete ideju, takođe i tužilac, preko ili oko činjenica,
čineći je sveprisutnom ovde na sudu, ali...
Rizikujemo da preokrenemo ovu fantaziju u stvarnost
samo zato što je zaista došlo do rasprave
dan pre nego što je gospodin Maleski umro.
Ne mešajte dan ranije sa narednim danom.
Ne možemo popuniti praznine sa pretpostavkom,
samo zato što imamo zvuke za jedno, a ne i za drugo.
Gđo Voiter, da li ste znali da vas je snimao pre nego što vam je rečeno?
Ne, ali sam znala da je često beležio trenutke naših života.
Nije vam uvek govorio šta je na snimcima?
U početku bi to spomenuo.
Posle izvesnog vremena je snimao, a da mi to nismo znali.
Snimao je razgovore, Denijelove časove klavira,
a ponekad samo sebe, kako priča sam sa sobom.
Mislim da je hteo da prikupi materijal da mu pomogne da ponovo počne da piše.
Sada, gledajući unazad, izgleda moguće
da je možda hteo da izazove ovu raspravu samo da bi je snimio.
Čekajte, da li vi to implicirate da ste žrtva uvrnutog čoveka?
Vi to ozbiljno? Snimio ju je u tajnosti. To je opravdano pitanje.
Zaboravljate da je situacija perverzna.
Sada se žrtvi sudi! -Ne, ali moj klijent ima pravo.
Možete li objasniti šta misli pod varanjem, i kako je to saznao?
Proverio je moj telefon i otkrio poruke
od žene koju sam upoznala početkom te godine.
Šta mislite pod tim "upoznali"?
Imale smo seks, dva puta smo spavale zajedno.
Dva puta? -Da. -Na snimku ste rekli jednom.
To je značilo samo sa jednom osobom.
Samo malo. Semjuel pominje brojne afere u prošlosti.
Izgleda kao da ste ga stalno varali. -To nije istina.
Imala sam nekoliko flertova u godini Denijelove nesreće.
To nije bila prevara, jer je Semjel znao.
Svaki put je znao? -Ne, ja sam mu rekla.
Bila je to nezgodna godina. -Želite da verujemo da se složio s tim?
Ne kažem to, kažem da sam bila iskrena u vezi toga.
Zanimljivo shvatanje iskrenosti.
Ali te godine kada je umro prestali ste da budete iskreni. Zašto?
Stvari su bile drugačije.
Osećala sam da će ga to previše povrediti u to vreme.
Zato što ste osećali nešto prema toj ženi?
Ne, osećala sam da će ga to povrediti jer je bio osetljiv.
Kao što sam rekla, s njom sam bila samo zbog seksa.
Prema Semjuelu sam gajila osećanja. -Zanimljivo shvatanje osećanja.
Pokušavam da shvatim.
U početku ste se složili da će biti otvorena veza,
a onda se to promenilo?
Ja ni ne znam šta to znači, izvinite.
Ne, nikad nismo imali takvu vrstu sporazuma.
Posle nesreće, oboje smo pokušavali da se osećamo bolje.
To mi je trebalo da ostanemo zajedno, i bila sam iskrena u vezi toga.
Ali onda ste prestali da budete iskreni, i on vas je smatrao odgovornim.
Ne deluje mi "krhko."
Da li priznajete da je bio ljubomoran? -Da.
Da li je postao opsednut? -Ne, ne znam...
Bio je povređen, to je istina.
Ponekad kada smo se svađali, pominjao je to.
Ali nije razmišljao o tome sve vreme.
Po vašem shvatanju, svi Semjuelovi problemi su bili moja krivica.
To nije istina. Njegov bol je dolazio iz dubine.
Po "njegovoj" logici vi ste krivi, kako smo čuli.
Šta je mislio kada je rekao da je njegov rad pokraden?
Ne, nije bilo nikakve krađe.
U knjizi od koje je odustao, bio je zanimljiv odlomak...
Odlomak? Na koliko stranica?
Oko 20. -27.
Bio je to samo grub nacrt. Mislila sam da je ideja briljantna.
Možete li to da rezimirate? -Moramo li ući u književnu raspravu?
Ovo nije književno, ovo je konkretno. To je centar njihovog sukoba.
Ne znam kako drugačije da to predstavim porotnicima.
Ni ja. Nastavite.
Radilo se o momku koji zamišlja kakav bi bio njegov život,
da nije bilo nesreće u kojoj je poginuo njegov brat.
Budi se i vidi sebe u dve različite stvarnosti.
U jednoj, nesreća je u centru njegovog života.
U drugoj, nesreća se nikad nije desila. Rekla sam Semujelu da mi se mnogo sviđa.
Dao mi je da pročitam sve što je tada napisao.
Ubrzo nakon toga, odustao je knjige.
Pitala sam ga da li mogu da iskoristim ideju, a on se složio. -Nije.
Nije mogao da se složi, jer je to nazvao krađom.
To je svađa. Ljudi preteruju i izvrću činjenice kada se svađaju.
Nije preterivanje reći da je njegova knjiga postala vaša: "Pomračenje."
Sve što sam uzela je ta ideja.
Moji likovi su žena i njena ćerka,
i razvila sam priču na preko 300 stranica.
Ne mogu da verujem da treba da vam objašnjavam razliku između nacrta i romana?
Pristao je na to.
A kad je pročitao, rekao je da je on napisao nešto sasvim drugačije.
Ponekad kada smo se svađali, to je pominjao, jer...
je bio nervozan, jer nije mogao da piše.
Jedino što znamo sigurno da je to "pominjao."
Da li ste se vas dvoje ponovo raspravljali pre njegove smrti?
Mora da je bilo veoma napeto.
Bili smo...
oboje smo bili zaista potreseni.
Oboje smo to držali u sebi, a Semjuel je bio...
Ne znam, nešto je nestalo.
Bio je iscrpljen, njegova energija je jednostavno nestala.
Na snimku čujemo Semjuela Maleskog kako se žestoko svađa.
Čujem čoveka odlučnog da povrati kontrolu nad svojim životom.
Ni na koji način čoveka koji je odlučio da odustane.
Semjuelov psihijatar je rekao da je bio borben u njihovim poslednjim sesijama.
Da li se ubiješ nakon borbe za vreme i samopoštovanje?
Da li se ubiješ nakon što si se tako žestoko i energično borio
za ravnotežu i pravdu u vašoj vezi? Ne.
To je glavna mana u teoriji samoubistva.
Kažete da je izgledao iscrpljeno. Njegova energija je nestala.
Mogu li da pročitam odlomak iz knjige gospođe Voiter, "Crna kuća?"
Sudimo o činjenicama, a ne knjigama. Gđo sudija, ovo je klizav teren.
2017. i sama Sandra Voiter je izjavila, citiram:
"Moje knjige su povezane sa mojim životom i onima u njemu."
Prigovor! Ona je uvek govorila da su njene knjige fikcija.
Prva knjiga je o smrti njene majke!
Druga, o razdoru sa njenim ocem. Treća, nesreća njenog sina, itd.
Njene knjige su deo ovog suđenja.
Njen život je u njima, njen odnos posebno.
Nastavite, ali budite kratki.
Ovo je žena koja govori o svom mužu.
"Prestao je da se žali. Odustao je.
Proučavala ga je, zgrožena njegovom rezignacijom.
U njenom umu je nikla ideja o izbavljenju.
Mogućnost njegove smrti." -Dajte nam kontekst.
Kasnije: "Kako se neko ubija? Šta je sa telom? Njegovom težinom?
Ni na šta drugo nije mogla da misli.
Videla ga je mrtvog, njegovo telo koje više nije poželjno.
Telo koje je volela nije joj više trebalo, i moralo je da ode."
Ja ću vam dati kontekst. Ona je sporedan lik koji poludi,
i ne radi kako misli.
Roman nije život! Autorka nije isto što i njeni likovi.
Ali autorka može da se izrazi kroz svoje likove.
Označili ste ovaj odlomak. Kako da ne vidimo vezu?
Da li je Stiven King serijski ubica?
Da li je njegova žena umrla pod sumnjivim okolnostima?
Fokusirajte se na činjenice! -G. Renzi, toplo vam preporučujem da se smirite.
Tužioče, savetujem vam da sledite savet gospodina Renzija.
Fokusirajte se na činjenice.
Osim šamara koji ste priznali, da li ste ikada udarili svog muža?
Ne. -Nikada? -Ne. -To je bilo to? -Da.
Uvek ste bili dobra, divna duša,
altruistična, razumna, pokušavali ste da ga spasite od samog sebe,
osim na ovom snimku? Nema šanse!
Ima li još pitanja za svedoka?
Imam ja još jedno, ako mogu.
Voleo bih da znam da li je Maleski poslao transkripte bilo kome?
Poslao ih je prijatelju izdavaču, Polu Našezu.
Planirao je da objavi svoj prvi roman. -Imejl od 09.08.2017:
"Ponovo ti pišem, treba da pregledaš. Još uvek nacrt, treba da razgovoramo."
Našezov odgovor: "Naravno, pošalji i pročitaću."
Do svoje smrti, Maleski je slao 4 teksta nedeljno.
Kakva je bila njihova komunikacija? -Izdavač nikada nije odgovorio.
Očigledno je bio zauzet, a projekat ga je zbunjivao.
Ćutanje njegovog prijatelja
mora da je povredilo g. Maleskovo ionako nisko samopoštovanje.
Osećao se odbačenim. Kada smo pročitali sve što je poslao,
teško je identifikovati priču.
U najboljem slučaju, to je projekat. Maleski je "čovek projekta."
Njegov prvi roman od koga je odustao: "Koliba"...
Dakle, pošto se od nas traži da mešamo pravdu i književnost,
da zamislimo ono što ne znamo,
hajde da zamislimo poslednju godinu Semjuela Maleskog.
A ja se bavim fantazijom?
Dajte mi polovinu vremena koje ste odvojili da čitate odlomke iz knjige!
Pređite na stvar.
Kako je izgledala poslednja godina Semjuela Maleskog?
Nakon nagomilavanja duga zbog medicinskih procedura u Londonu,
insistirao je da se vrati u svoj rodni grad.
Pronašao je kolibu koju će popraviti i iznajmiti da bi otplatio dugove.
Prestao je da predaje i posvetio se pisanju.
Renoviranje se pokazalo nezgodnim. Morali su da uzmu kredit.
Ušli su u začarani krug.
Semjuelu je bila potrebna njegova učiteljska plata. Renoviranje se odužilo.
Godinu i po dana kasnije, osećao se zarobljenim.
On je povređen čovek. Nesreća njegovog sina, odustajanje od romana,
njegova žena objavljuje knjigu za knjigom.
On mora da piše!
Odustao je od antidepresiva i počeo da snima svoj život,
upuštajući se u neku vrstu autofikcije, možda inspirisan Sandrinom metodom.
Zašto da ne? Ona je pozajmila nešto iz njihovih života.
Pozajmila je njegovu ideju.
Sačuvajte to za vašu završnu reč. -Piše, ali odbija da vidi da transkripcija
nije isto što i pisanje. Ponižava ga ćutanje prijatelja izdavača.
Šta smo čuli u raspravi 4. marta?
Energičnost, samovolju... Šta je to?
Stanje očaja. Poslednji pokušaj pre odustajanja.
U svojim poslednjim danima, ovaj čovek se nije suočio sa ratom u svom braku.
Suočio se sa sopstvenim neuspesima.
Sandra Voiter je kriva samo zbog toga što je uspela tamo gde njen muž nije.
Uprkos svemu, ovo nije bila završna reč g. Renzija.
To nije bio Semjuel.
Petak je veče, pred nama je vikend.
Pre nego što završimo, želim nešto da kažem.
Odlučila sam da pozovem Denijela da ponovo svedoči u ponedeljak.
Ima važne nove informacije.
Pošto je svedok sin optužene, i živi sa svojom majkom,
tražim od svih da se uzdrže od kontakta sa njim.
Naravno, ako je kontakt neizbežan, uzdržite se od rasprave o suđenju.
Gospođo Berže, ostaćete sa Denijelom ceo vikend.
Pobrinite se da se ova pravila poštuju.
Insistiram da niko, apsolutno niko, ne sme da ga pita ništa o svedočenju.
Prijatan vikend, odmorite se. Sud se raspušta.
Dođi da se ugreješ. -Gotovo je za 10 minuta!
Jesi li dobro?
Mislim da želim da budem sam.
U redu.
Možeš da jedeš u svojoj sobi. -Ne. Želim da budem sam ovog vikenda.
Pre nego što svedočim. -Sam? Samo ti i ja?
Jel tako?
Jesi li siguran?
Možemo da nađemo drugo rešenje. Ovo je velika kuća.
Želim da ode.
Upravo sam razgovarala sa Denijelom.
Želi da bude sam ovog vikenda.
Do kraja suđenja.
Jel to ono što želiš?
Da li je to zbog onoga što si danas čuo?
Jer nisam mogla ranije da pričam sa tobom o svemu tome.
Nije nam bilo dozvoljeno da...
Nema razgovora o suđenju. -Znam, samo pričam sa svojim sinom.
Potpuno razumem da ti treba tišina.
Mogu da gledam svoja posla, da držim to za sebe.
Neću razgovarati s tobom ako ne želiš. Možemo li da pokušamo?
Ja ne govorim engleski. -Možeš da pričaš sa mnom.
Zašto ne bismo ti i ja porazgovarali o tome, a onda ti odluči?
Mislim da je doneo odluku.
Odoh po svoje stvari.
Neko je rekao...
Naravno da te novac ne čini srećnim,
ali je ipak bolje plakati u kolima nego u metrou.
Ko je to rekao? -Ne znam.
Izvini.
Hajde.
Pojedi sve.
Snup...
Marž!
Marž. Dođi brzo, molim te!
Šta se dešava?
Dao sam mu aspirin, baš sam zabrljao.
Dao si mu aspirin? -Da! -Koliko?
8 ili 10, ne mogu da se setim. Mnogo.
Nateraj ga da povrati. -Zašto si to uradio?
Nateraj ga da povrati! Molim te! -Samo malo.
"Naterati psa da povraća." Sačekaj.
Treba nam slana voda. Odmah se vraćam.
Ne pomera se. -Denijele, pomozi mi.
Otvori mu usta.
Pažljivo.
Tako je.
Dobro je.
Polako dolazi k sebi.
Šta se dešava? -Povraćaće.
To je to. Biće dobro.
Dobar pas.
Dobro je, diše. Gleda u nas.
Možete li da objasniš ovo?
Znaš, ja... nikada nisam čuo za...
pokušaj samoubistva mog oca.
Nikada nisam čuo za...
psihijatra, lek...
povraćanje i aspirin.
Kada je moja mama pričala o tome, setio sam se nečega
iz tog vremena.
Jednog jutra, Snup je ležao na podu moje spavaće sobe.
Nepomičan. Smrdeo je na povraćku.
Mislio sam da je povratio.
Očistio sam mu njušku.
Mislio sam da ga je...
uhvatio virus ili tako nešto, jer se...
danima čudno ponašao.
Samo je spavao ili pio vodu.
Shvataš? Sad razmišljam da je možda pojeo povraćku mog oca,
i da mu je od toga pozlilo, a da je mama rekla istinu!
Dakle, eksperimentisao sam sa aspirinom da vidim kako će reagovati.
I ti si videla. Spavao je 14 sati. Sada stalno pije vodu.
Oseća se potpuno isto!
Sve! Sve je potpuno isto!
Ali od...
od juče, nisam siguran da li joj verujem ili ne.
Znao sam da su se svađali, ali...
nije bilo...
Nisam mislio da je toliko nasilno.
Tvoja sećanja su sve u šta si siguran,
i važno je reći poroti. Ali ti si samo svedok.
Da li misliš da ga je ubila?
Nije na meni da sudim. -Znam, ali bar bi mogla da mi kažeš!
Ne mogu da odgovorim na to. Moja uloga je da te zaštitim...
Pomozi mi, jebote!
Zapravo, kada nam nedostaje dokaz
da sudimo o nečemu, a nedostatak je nepodnošljiv,
sve što možemo je da odlučimo.
Razumeš? Da bi prevazišli sumnju, ponekad moramo...
da odlučimo da krenemo u jednom pravcu, radije nego u drugom.
Pošto treba da veruješ u jednu stvar, ali imaš dva izbora,
moraš da izabereš.
Dakle, moraš da izmisliš ono u šta veruješ?
Da, pa... u izvesnom smislu. -Znači, ako nisam siguran...
ti kažeš da moram da se pretvaram da sam siguran? -Ne.
Ne, kažem da odlučiš.
To je drugačije.
Ono što me pogađa je što ne znamo ko je više lirski nastrojen.
Autor ili lik? -Oboje, bez sumnje!
Voiter koristi zabunu. Njena druga knjiga ide i dalje,
govoreći kako njen otac nije mogao da podnese prvu.
Nesumnjivo tačno. Raskol se produbljuje, prisiljavajući je da napusti svoju zemlju.
Plašeći se očevog besa, ona postaje plen zastrašujućih vizija.
Pronašla sam ovaj zabrinjavajući citat u intervjuu. Ona kaže:
"Moj posao je da prikrijem tragove, tako da fikcija uništi stvarnost."
Da, i ono što uzbuđuje ljude u slučaju Semjuela Maleskog,
je da izgleda kao da dolazi iz jedne od njenih knjiga.
Izgleda kao da je to već napisala.
Čak i sumnje oko njegove smrti, način na koji je umro,
mutna ličnost Voiterove, amoralne, varljive osobine,
izgleda da preteruje... Sve izgleda kao i njene knjige.
Mislim da nije važno kako je umro.
Činjenica je, da je ideja da spisateljica ubija svog muža
daleko primamljivija, nego nastavnik koji izvršava samoubistvo.
Ako zamislim da moja majka to radi, ne razumem to.
Ali ako zamislim svog oca...
Mislim da mogu da razumem.
Tužioče, imate li pitanja? -Da.
Eksperiment na njegovom psu ne dokazuje ništa. Nije dokumentovan.
Još problematičnije je što su ovo providentna sećanja,
očigledno bazirana na osnovu onoga što je čuo tokom suđenja.
Nismo sigurni da se bilo šta desilo kako je opisano.
Vremenski okvir od 6 meseci pre smrti Maleskog
potiče od svedočenja optužene.
Voleo bih da znam...
Denijele...
Da li si se ikada zapitao
da to što se tvoj otac navodno predozirao,
možda nije pokušaj samoubistva, već pokušaj tvoje majke da ga otruje?
Ne optužujem, samo naglašavam.
Dakle, uzimajući u obzir ove spekulacije, zašto birati jedno od ta dva?
Tvoja sećanja govore o posledicama, a ne o uzrocima.
Da. Razmišljao sam o tome, ali...
Ne vidim zašto bi to uradila.
Izgleda da kada nam nedostaju dokazi
da se uverimo kako se nešto desilo,
moramo tražiti dalje, kao što je slučaj na ovom suđenju.
Kad smo istražili sve i još uvek ne shvatamo kako se to desilo,
mislim da moramo da se zapitamo zašto se to desilo.
Hvala ti, Denijele. Jesi li završio?
Ne.
Hoću još nešto da kažem.
Pošto je moj pas bio bolestan danima, tata i ja smo ga odveli kod veterinara.
Tata je bio veoma tih u kolima.
Nije čak ni pustio muziku, što obično uvek radi.
Posle izvesnog vremena, počeo je da priča o Snupu.
Rekao je: "Znaš, mogao bi da se razboli.
Čak i da ugine. Znaš to. Moraš da budeš spreman.
Nisam želeo to da čujem.
Snupu je bilo bolje. Bio je još mlad.
Nikada nije bio bolestan. Rekao sam mu da neće umreti.
Ali on je nastavio.
Rekao je: "Moraš da budeš svestan toga. Desiće se to jednog dana.
I nije ni čudo što se Snup umorio. Nije tako mlad u psećim godinama.
"Možeš li da zamisliš njegov život?
On nije bilo kakav pas.
On je sjajan pas.
Izvanredan pas.
Razmisli o tome. On predviđa tvoje potrebe,
tvoje pokrete,
čuva te od opasnosti.
On provodi svoj život zamišljajući tvoje potrebe,
razmišljajući o onome što ne možeš da vidiš.
Možda je umoran. Uvek brine o drugima.
Možda će jednog dana biti gotov. To bi se moglo desiti."
I sećam se da je na kraju rekao...
Rekao je: "Jednog dana, kad dođe vreme da on ode, on će otići.
Nećeš moći da mu pomogneš. Pripremi se, biće teško.
Ali to neće biti kraj tvoga života."
Mislio je na sebe.
Sada...
Sada znam da je mislio na sebe.
Molim porotnike da imaju na umu da je ova priča krajnje subjektivna.
Ni na koji način se ne kvalifikuje kao bilo koji oblik dokaza.
Da Serž, još uvek smo ispred zgrade suda u Grenoblu.
Suđenje je trebalo da se završi u petak, ali je sin Sandre Voiter, Denijel,
insistirao da ponovo svedoči ovog jutra.
Porota još uvek...
Gospođo Voiter, kako se osećate posle oslobađajuće presude?
Bilo je i previše priče na ovom suđenju.
Nemam šta više da kažem. Želim da pozovem sina i odem kući.
Zahvaljujem se svojim advokatima, koji su sve vreme verovali u mene.
G. Renzi, da li vam je laknulo?
Pohvale porotnicima, koji su videli Sandru Voiter onakvu kakva jeste...
Marž, Sandra je.
Da, neverovatno je, laknulo nam je.
Da li Denijel želi da razgovara sa mnom?
Naravno, verovatno je umoran. Razumem.
Ima li nešto protiv ako dođem kući večeras? Da li bi više voleo sutra, ili...
Idemo na večeru, a onda dolazim kući. Vidimo se.
Treba mi piće.
Još jedno!
Da li uvek...
Kada pobedite, da li ste uvek ovakvi?
Nikada ne pobeđujemo.
Ovo je jebeni prvi put u svom životu da smo pobedili!
Ne! -Da! -Rekao si mi da si dobar advokat.
Ne, nije istina! -Ovo nije ljuto. -Moraš da probaš, zaista.
Pojeli smo previše. -Povratiću.
Da popušimo jednu na brzaka. Odmah se vraćamo.
Prvo ti.
Nije tako lako? -Ne, nije.
Sa svim tim kostima i...
Idemo posle ovoga? Spremna si da ideš kući?
Mogu da te odvezem.
Još jedno. Za put.
Naravno, za vozača.
Isto?
Mogu li dobiti još dva ova? Hvala.
Živeli. -Živeli.
Jesi li dobro?
Kaži. -Samo sam mislila...
Mislila sam da ću osetiti olakšanje.
Ne osetiš ga odmah.
Siguran si? -Nisam siguran.
Samo, znaš, kada izgubiš, izgubio si.
To je najgora stvar koja može da se desi, a ako pobediš...
očekuješ neku nagradu.
Ali je nema. Samo...
Samo je gotovo.
Možda ponekad očekujemo previše.
Da, možda.
Zdravo.
Izvini.
Pokušao je da sačeka, ali je zaspao.
Idem sada. -Nećeš da ostaneš? -Ne, ostaviću vas na miru.
Zdravo. -Zdravo.
Plašio sam se da ćeš se vratiti kući.
I ja sam se plašila da dođem kući.
preveo: PAYUTTI