www.titlovi.com
Što želiš znati?
Samo sekundu, nije snimljeno.
Može.
Način na koji opisujete sinovljevu nesreću...
Teško je čitati jer znamo da je to vaš život.
Mislite li da se može pisati samo na osnovu iskustva?
Hajde, uskoči!
Skoči. Hajde!
...to me navelo na zanimljivu priču,
i odlučila sam da to ubacim u knjigu koju pišem. To je to.
Ti si u mojoj knjizi.
A ipak, ja te ne poznajem. Ono što znam je da me zanimaš.
Ali ipak ste me morali prvo upoznati.
Ja sam stvarna, sjedim ispred vas.
Da, jesi.
Kako biste počeli izmišljati, prvo vam treba nešto stvarno.
Kažete da se u vašim knjigama uvijek miješaju istina i fikcija.
Zbog toga želimo shvatiti što je što. Je li je to vaš cilj?
U redu, izlazi.
Snoop, dođi!
Idemo te osušiti. Sad si fin i čist. Nema više prljavštine.
O čemu bi željela pisati?
Gore je moj muž Samuel koji nešto radi.
Dakle, što te zanima?
Što te toliko iznervira da želiš eksplodirati?
Zaboravi na tvoju tezu, tvoje studije.
Ne želim biti pisac.
U redu je, ne moraš pisati, samo pričaj, kao što to sada radimo.
Ne želite više odgovarati na moja pitanja?
Naravno da želim. Ali mogli bismo i samo razgovarati.
Možda da svaka postavi po jedno pitanje,
tako da nitko ne bude frustriran, kao normalan razgovor.
Je li vas stvarno zanima... -Što tebe interesira? Ma daj, naravno.
Nikoga ne viđam, radim ovdje po cijeli dan.
Ti si me došla vidjeti, naravno da me zanimaš.
Trčim. To mi je jedna od omiljenih stvari.
Osjećam se kao da sam na drogama.
Što znaš o drogama? To je sljedeće pitanje.
Bitna tema.
Nemoj sve zapisati. -Sigurno neću.
Rekla sam ti, trebalo je da ovo učinimo u Grenobleu.
U redu je. Zapisat ću vaše odgovore.
Ali imam puno pitanja. Možda nemate vremena.
Ne brini za vrijeme, vrijeme ovdje nije problem.
Super.
Željela bih razgovarati o pripovjedanju...
Ne volim sport. To je najbitnije. Hodanje da, možda. Trčanje, ne!
U redu, shvaćam.
Dakle,
vi ste...
To više nije moguće, zar ne?
Da, komplicirano je. -Mislim da moramo prekinuti, Zoe.
Čim stignem u Grenoble, zvat ću te. -U redu.
Žao mi je zbog ovoga.
Vidimo se uskoro. -Da, sigurno.
Polako.
Tata... Mama!
Mama, dođi brzo!
Da... Ne, ne znam.
Nisam ga pomjerila, nisam ga uopće dirala.
Ne diše, zato vas zovem.
Ne, molim vas, dođite. Ne mogu odgovoriti na sva pitanja.
Ne, ne pomjera se. Molim vas, samo dođite.
...Samuel Maleski, pronađen mrtav ispod svoje kolibe...
Okrećem ga sada.
Snimak.
Krupni plan.
Izdiktirat ću početne ideje. Ubacite ih prije zaključka.
Paralelne, površne ogrebotine na šakama i podlakticama
sugeriraju da je tijelo skliznulo metar ili dva nakon udara
prije nego što je došlo u konačni, ležeći položaj.
Lijevi temporalni hematom povezan sa fatalnom povredom mozga
ukazuje na udarac tupim predmetom, ili silovit udarac u glavu.
Lokacija povrede se ne poklapa sa pozicijom tijela,
tako da se napad desio prije nego što je tijelo palo na zemlju.
Još uvijek ne možemo utvrditi je li povreda nastala od sudara ili udarca.
U ovom trenutku ne možemo isključiti umješanost treće strane.
Zatim, uobičajeno.
Uzrok smrti: povreda glave.
Forenzički uzrok: slučajnost i/ili namjera.
Potrebna toksikološka analiza kako bi se utvrdila istina.
Hvala ti što si došao.
Doista je čudno vidjeti te ponovo ovako. -Jeste.
Nisam znao da je tako visoko. -Da.
Dođi.
Je li dugo živiš ovdje?
Manje od dvije godine.
Samuel je odrastao ovdje. To je njegov...
Kako ćemo ovo odraditi? Želiš li mi postavljati neka pitanja?
Žao mi je što moj francuski nije ništa bolji od kada smo se upoznali.
Možemo i na engleskom.
Koliko puta su te ispitivali?
Jednom su me ispitivali policajci, a jednom istražni sudac.
Reci mi što si im rekla o danu kada je umro?
Naravno. Sve sam im rekla. Od trenutka kada sam bila sa studentkinjom,
pa sve dok hitna pomoć nije stigla.
Bila sam usred sastanka sa tom djevojkom,
a Samuel je počeo ponavljati pjesmu kako bi me iznervirao i natjerao je da ode.
Je li si im rekla da je puštao pjesmu kako bi te iznervirao?
Ne. -Ne?
Upravo sam rekla da je pustio pjesmu jako glasno i morali smo prekinuti.
Ona je snimala intervju i to više nije bilo moguće.
Moraš biti preciznija.
Reci mi točno onako kako si njima rekla.
Rekla sam im da sam prekinula intervju.
I da je otišla. Otišla sam gore u svoju spavaću sobu,
i tada sam vidjela Daniela kako odlazi u šetnju.
Nije bio u školi? -Ne, ide samo dva dana u tjednu u Grenoble.
Koliko sada ima godina? -Jedanaest.
Dakle, nakon što je djevojka otišla...
Samuel je sišao do moje spavaće sobe.
Pričali smo malo o tome što ćemo raditi tog dana.
Ništa posebno, doista.
Vratio se gore raditi na tavanu, a ja sam radila u krevetu.
Ti si kucala na svom kompjuteru? -Da, završila sam prijevod.
Prevodim za neke njemačke tjednike, kao dodatni prihod.
I...
Čula sam ga kako radi na katu i pušta svoju muziku
otprilike deset minuta.
Onda sam stavila čepiće za uši jer sam htjela odrijemati.
I... zaspala sam.
I sat kasnije, mislim,
čula sam Daniela kako vrišti, i...
Mora da mi je ispao čepić za uši, jer me je to probudilo, i...
Muzika je još uvijek bila uključena, otrčala sam dolje, i...
To je to.
Pozvala sam hitnu pomoć i stigli su 30 minuta kasnije.
Mogu li pogledati okolo? -Naravno. -Da? -Da.
Odakle želiš početi? Treba li objasniti... nešto... -Da, možda.
Da. Ovo je mjesto gdje... Ovdje jedemo.
Dakle...
radio je tamo gore? -Da, radio je izolaciju potkrovlja.
A kada si drijemala, bio je točno iznad tebe? -Da. -Dobro.
Sljedeće je trebalo raditi ovo.
Htjeli smo napraviti sobe za pansion.
Znači, radio je ovdje? -U zadnje vrijeme, da.
Je li je prozor bio otvoren kada je stigla hitna pomoć?
Da, bio je.
Uglavnom je bio otvoren?
Nisam sigurna, jer
bi ponekad provjetravao sobu da se riješi prašine.
Je li bio neoprezan? Je li ikada riskirao dok je radio?
Ne, bio je oprezan i pedantan, radio je polako.
Je li imao razloga da se nagne kroz prozor, i pozvati tebe
ili Daniela? -Ne, kada je radio, posebno kada je puštao svoju muziku,
na neki način se izolirao od vanjskog svijeta.
Nikada nije pozvao mene ili Daniela ovdje gore.
U svakom slučaju, visina...
Prozorske daske. -Prozorske daske. -Da.
Je li pio? -Ne, nikada tijekom dana. Pogotovo kada je radio.
Dušo...
Dođi se oprati i obući. Dan je, trebaš ustati.
Dušo, znam kako ti je teško. I meni je.
I biti će teško neko vrijeme.
Ali moramo se potruditi i raditi stvari koje smo ranije radili, jer...
Monica je došla vidjeti te, napravila ti je tiramisu.
Ne možeš cijeli dan biti unutra.
Prelijepo je vani. I Snoop također mora izaći.
Daniele, želiš li jesti sa nama?
Želim spavati. -U redu, prvo jedi sa nama, a onda možeš spavati.
Ne razumijem.
Nitko ne razumije.
Ni mi ne razumijemo.
Moram razumijeti.
Sjećaš se onog medija o kome sam ti pričala,
onog kog sam posjetila kada je Alain umro?
Monica. -Voljela bih... -Bolje nemoj.
Puno mi je pomogao. -Ali on je dijete.
Nemoj ga zbunjivati. Razgovarat ću o tome sa Monicom.
Pomagao je djeci i ranije.
Želiš malo?
Što ti treba? -Ništa, dobro sam. -U redu.
Moglo bi mu pomoći.
On osjeća stvari koje mi ne možemo.
Vincent, odvjetnik i stari prijatelj, Monica, Danielova kuma.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Zvat ću te. -Javi mi je li jeo.
Tanjuri? -Tu su. -Dobro.
Tako sam umorna od plakanja. Potpuno sam iscrpljena.
Želiš parmezan? -Da, savršeno.
Ne znam gdje je papar. -Ja ću se pobrinuti za to.
Kao što znaš, obdukcijski izvještaj je neodređen o uzroku smrti.
Sudski patolog nije imao konkretne dokaze. Ali...
Ono što možemo braniti,
je pad sa prozora na tavanu, gdje se on...
odbija od krova šupe.
Možda je udario u ivicu negdje ovdje.
Vidiš?
Onda je pao na zemlju, otprilike ovdje.
Izgleda da je smogao snage puziti metar-dva,
prije nego što se srušio u ovom konačnom položaju.
To objašnjava krv na snijegu.
Ali postoji nekoliko problema. Prvo, nisu našli ništa na krovu, nikakav DNK.
A ovdje na zidu ima i tri traga krvi.
Ne poklapa se sa udarcem glave o krov.
Sudac je pitao vještaka da to razjasni.
Kada vidiš ovo, što pomisliš?
Ne znam, nisam ekspert za tragove krvi.
Ali znam jednog jako dobrog.
Pitat ću je što misli.
Postoji još jedan problem za nas, ta modrica na tvojoj ruci.
Moglo bi izgledati kao rezultat tuče ili borbe.
Kada su je vidjeli? -Te noći su me pregledali, rukav mi je bio zavrnut.
Odmah si im sve objasnila?
Točno znam kako se to dogodilo. Da ti pokažem? -Da, molim te.
Ovdje u kuhinji, stalno udaram rukom o ovo. Vidiš?
Na primjer, kada se krećem.
Smiješno je, dogodilo se nekoliko puta tog tjedna.
Rekla sam im da mi se odmah pojavljuju modrice,
i da mogu pitati Daniela. On čuje kako stalno nalijećem na ivicu.
U redu.
Kao što vidiš, slučajan pad biti će teško objasniti,
s obzirom na visinu prozorske daske.
Zato postoji istraga za osumnjičenima,
a ti si...
za "sumnjivu smrt." Ti si svjedok jer si bila jedina osoba tamo. -Dobro.
I naravno, njegova si žena.
Tražiti stranca koji je ušao,
i ubio ga dok si ti spavala, a Daniel bio u šetnji,
je usrana obrana. Samuel nije imao neprijatelja... -Prestani!
Nisam ga ubila.
Nije u tome stvar.
Doista.
Moram vidjeti kakav je bio Samuel.
Kroz što je prolazio?
Ima li nešto što bi ga nagnalo na samoubojstvo?
Razmišljala sam o tome.
Ne mogu zamisliti da je skočio dok je Daniel bio tu.
Jednostavno ne mogu to shvatiti.
Da, ali to je vjerojatno naša najbolja obrana. Ako te optuže,
to je naša jedina obrana.
Ali ja mislim da je pao.
Nitko neće povjerovati u to.
Ja ne vjerujem u to.
Moram zapaliti cigaretu.
Vincente. Želim ti nešto reći.
Prije oko šest mjeseci,
pitala sam se je li Samuel progutao neke tablete.
Našla sam ga pijanog i onesvješćenog na podu.
Povraćao je. Bilo je vrlo rano ujutro.
Bilo je nekih bijelih tragova u rigotini,
i sjećam se kako sam se pitala da nisu u pitanju tablete.
Stvarno? -Da. -Jeste li vas dvoje razgovarali o tome?
Ne, nije htio pričati o tome.
Da li Daniel to vidio? -Nije.
I nisi zvala doktora? -Ne.
Ne, tada to nisam shvatila, ali gledajući sada na to,
izgleda kako je mogao biti pokušaj samoubojstva.
Je li netko zna za ovo? -Ne.
U redu, nazvat ću te. -Da. -Dobro. -Bok.
Je li previše svjetlo?
Želiš da spustim roletne?
Ne treba. -Da? -Da. -Dobro.
Nisi mi pričao o svađama tvojih roditelja.
Kako to mislite? Ne sjećam se nijedne.
Kad počnu vikati, ja odem.
Možeš li mi reći tko je bio ljutiji?
Ne.
Jesi zato otišao onog dana kad ti je tata umro?
Ne, samo mi se šetalo.
Kažeš da si čuo svoje roditelje kada si izašao?
Sjećaš li se što su razgovarali?
Manje više. Nisu se svađali.
Nisam čuo što pričaju, ali nisu... -Onda ne znaš jesu li se svađali.
Čuo sam da se nisu svađali.
Daniele, muzika je bila glasna, bio si vani.
Bili su u njenoj spavaćoj sobi, dva kata više.
Kako možeš biti siguran? Pitam se jesi ih uopće čuo.
Bio sam odmah ispod otvorenog prozora. Znam što sam čuo.
Je li gotovo?
Kako si siguran gdje si bio?
Zato što sam dodirnuo izolir traku u šupi.
Izolir traku? -Kada smo se uselili,
tata je svuda stavio trake različite teksture,
kako bih mogao osjetiti gdje hodam.
Više mi ne trebaju, ali ih ipak dodirujem.
Svaki komad se osjeća drugačije, kako ne bi pogriješio.
Dodirnuo sam traku za šupu.
Tako da sam bio ispod prozora. -U redu.
Prenio sam ono što si mi rekla.
Ali nisam to rekla na francuskom. -Ovdje je bitna srž,
a francuski je svima lakši.
Helene, pusti muziku.
Je li dobro prošlo? -Da, ništa posebno.
Što ćeš popodne? -Ne znam, umorna sam. Radit ću, pa ću se odmarati.
A ti mene ne pitaš? -Pretpostavljam da ćeš raditi na tavanu.
Ugasi muziku. -Ugasi.
I? -Jesi li čuo nešto?
Idemo ponovo, ovaj put glasnije.
Glasnije? Ali uopće nisam vikala.
Stvar rekonstrukcije je kako bi se utvrdila točna jačina.
Vincente, nisam vikala.
Nije vikala. Njen sin kaže da su glasovi bili tihi.
Glasovi se ne čuju. Muzika ih uguši.
Moj klijentica nije vikala, pa neće ni sada.
Gospođice, molim vas zamjenite gospođu Voyter.
Uđite, molim vas.
Pusti muziku. -Pustite muziku!
Je li dobro prošlo? -Da, ništa posebno.
Što ćeš popodne? -Ne znam, umorna sam. Radit ću, pa ću se odmarati.
Idemo ponovo, puno glasnije.
Je li dobro prošlo? -Da, ništa posebno.
Što ćeš popodne? -Ne znam, umorna sam. Radit ću, pa ću se odmarati.
A ti mene ne pitaš? -Pretpostavljam da ćeš raditi na tavanu.
Zaustavi muziku.
Sada to čuju. -Dobro.
Shvaćaš li koliko je to smiješno? -Poštedi me svojih komentara.
To su bili tihi glasovi, ne takvi. -Ali ti ih nisi čuo.
Je li tako?
Možemo li pokušati posljednji put, počevši iznutra?
Ponovo sa tihim glasovima.
Možemo.
Pogriješio sam.
Prekini muziku. -Ovu traku sam dodirnuo. Bio sam unutra.
Zbunio sam se. -Nisi nam tako rekao.
Zoe Solidor te je vidjela kako izlaziš iz kuće kad je krenula.
A tvoja mama kaže da je poslije toga razgovarala sa tvojim ocem.
Zbunio sam se.
Zbunio si se.
Ovo popodne je bilo teško, zar ne?
Ljut sam na sebe.
Mislio sam da sam siguran, a onda...
Ali nisi lagao, zar ne?
Ne želim da mijenjaš svoja sjećanja.
Moraš ih reći točno onako kako ih se sjećaš.
To me ne može povrijediti.
Daj mi ruku.
Što ćemo sad raditi?
Želiš popiti nešto? Viski?
Dođi.
Žao mi je.
Sve što mogu reći je, da je saslušanje u tijeku, i može potrajati.
Ona je unutra već 8 sati. Je li u nevolji?
Sandra Voyter nije u nevolji.
Nevina je, pa neće biti ni priznanja.
Samouvereni ste, ali smo čuli za snimak.
Je li je inkriminira?
Ne slušate me. Ona nije optužena, tako da je ništa ne inkriminira.
Takozvani video za sada ne postoji. Nismo ga vidjeli.
Dakle, potvrđujete kako je u pitanju video?
Ne, ništa ne potvrđujem. Rekao sam upravo suprotno.
Ako nema ništa novo, zašto onda poziv za sud?
Ne znam što da vam kažem. Ni mi to ne razumijemo. Hvala.
Hvala što ste došli čuti izjavu javnog tužitelja.
Sandra Voyter je optužena jutros u 8:30.
Istraga je otkrila stvari koje opravdavaju ovu odluku.
Tri stvari posebno.
Analize tragova krvi gospodina Maleskog
pronađene u stanu
ukazuju na to da je možda udaren tupim predmetom u glavu
dok je bio na balkonu na trećem katu.
Dodatno, rekonstrukcija učinjena prije tri dana
iznijela je na vidjelo brojne nelogičnosti.
Na kraju, otkrivena je datoteka na USB-u koji pripada gospodinu Maleskom.
Sve što mogu reći za sada, da je to audio snimak para,
snimljen dan prije njegove smrti.
Pokušavam vam reći kako ne može doći potpisati se
jer je zadržana u sudnici.
Tako da ću ja, njen odvjetnik Vincent Renzi,
doći po njene dokumente.
Ne, ne mogu doći u 11.
Mogu li doći za 20 minuta?
U redu. Hvala, odmah dolazim.
Imamo dobre vijesti.
Sudac danas popodne nije Da Silva, nego Bollene.
Idem do banke. -A stambeni kredit?
Manje nego što smo se nadali. Imaju novčane probleme.
Neplaćeni kredit, itd. Banka će dati samo 50.000.
Kaucija će biti više od toga.
Njen sin je svjedok. On će svjedočiti na sudu.
Očigledno postoji rizik njenog pritiska na njega.
Kao posljedica toga, puštanje uz jamčevinu nije opcija.
Molim vas da gđa Voyter ostane u pritvoru do početka suđenja.
Hvala vam. Izvolite, gđo Boudaoud.
Gđo sudac, kako možemo smatrati da postoji rizik od bijega,
kada je ona odgovorna za svog sina?
To nema nikakvog smisla. Sa djetetom sa oštećenim vidom?
I posvuda je u medijima.
Odvajanje može pogoršati njegovu traumu.
Imao je nesreću u četvrtoj godini koja mu je oštetila vid.
Bio je traumatizran, i psihički i emocionalno.
Gospođo Boudaoud, vaša izjava?
Odluka suca zaslužuje svaku pohvalu.
To što je odbila represivne mjere
je dobar znak, posebno u ovakvom slučaju.
Mislimo kako stavljanje pod sudski nadzor naglašava slabost slučaja.
Je li vašem klijentu laknulo?
Ovo je rijetka odluka kod optužbe za ubojstvo,
i zvuči kao odbacivanje sudkinje Janvier.
Reakcije na hodniku su žestoke.
Citiram: "Ova odluka je opasna.
Osumnjičena će ponovo biti zajedno sa glavnim svjedokom.
To je loša stvar pred predstojeće suđenje."
Zašto mi nisi ništa rekla o tome? -Nisam imala pojma da je to snimio.
Posvađali ste se dan prije nego što je umro.
Taj snimak nije stvaran.
Možda je samo dio toga.
Ako ti se desi nešto ekstremno u životu, emotivni vrhunac na koji se fokusiraš,
naravno da ruši sve.
Može izgledati kao neoborivi dokaz, ali zapravo iskrivljuje sve.
To nije realnost. To jesu naši glasovi, ali to nismo mi.
Jebe mi se što je stvarnost.
Moraš vidjeti sebe onako kako te drugi doživljavaju.
Na suđenju nije bitna istina.
Nisam znala da će biti suđenja. -Biti će.
Ono što je doista bitno je...
koga ćeš imati pored sebe.
Nemam nikoga pored sebe. -Imaš Daniela.
Daniel je važan.
A zar ti i Samuel niste imali prijatelja?
Nismo trebali doći ovdje. Nisam to ni željela. Bila sam tako sretna u Londonu.
Ali on je insistirao. Rekao je da više neće biti problema zbog posla.
Da će to riješiti naše financijske probleme.
Otišla sam iz vukojebine u Nemačkoj i zaglavila u njegovoj vukojebini.
To je jebeno apsurdno, zar ne?
Bok. -Bok.
Bok, dušo.
Ovo je gospođa Berger, koju je imenovao ministar pravosuđa.
Dobar dan. Ja sam Vincent Renzi, radim sa Nour.
Biti će ovdje redovno, sa Danielom i vama.
Odredit ćemo i koliko često.
Ona je ovdje...
kako bi se osiguralo da sve prođe kako treba.
I da nitko ne pokuša utjecati na Daniela,
ili da ga natera da kaže stvari koje ne želi reći na suđenju.
Sudac kaže kako morate govoriti francuski u njenom prisustvu.
U redu.
To je to.
Mogu li nasamo razgovarati sa Danielom?
U redu, idemo? Zvat ću te.
Tvoja majka će nas pustiti da se upoznamo.
Ja sam Marge.
Često ćemo se viđati.
Znaš li zašto sam ovdje?
Slažeš se sa tim?
Možeš me smatrati prijateljem.
Ili ne. To je tvoj izbor. Što misliš?
U redu je, ja ne...
Ne moramo biti prijatelji.
Pa, tu sam da zaštitim tvoje svjedočenje.
Država me je poslala, a država ne može biti nečiji prijatelj.
U suprotnom, ne bi mogla biti prijatelj nekog drugog,
a zakon mora biti isti za svakoga.
Tako da si u pravu. Ne mogu biti tvoj prijatelj.
Samo mi moraš reći ako osjetiš nešto čudno,
ako postoji problem, ne znam,
na primjer sa tvojom mamom, što se tiče suđenja.
Obično o takvim stvarima razgovaram sa svojim prijateljima.
Dobro. Možda ovaj put stvarno nemaš izbora.
...sa komadićima čokolade...
i malinama...
Znam da ne postoji ali ja to želim.
Vojvotkinjine čarape... -Vojvotkinjine... što?
Vojvotkinjine čarape... -Vojvotkinjine čarape...
On je bio jedna od rijetkih osoba koje sam poznavala. Kada je ušao u sobu,
nešto se pomjerilo, atmosfera se promijenila.
Pretpostavljam da je to šarm, zar ne?
Zaljubila sam se u njegov šarm.
Provela sam cijeli život ne razumijevajući svoju obitelj i prijatelje.
A onda se on pojavio, i osjećala sam se kao...
Razumjela sam što je govorio, signale koje mi je slao.
Nismo se uvijek slagali, ali smo imali...
Imali smo što reći jedno drugom.
To sam kasnije shvatila, kada je preminuo.
Nemoj to reći.
Samo se fokusiraj na njega. Kako ste se upoznali.
Kada smo se upoznali, tek je dobio posao na univerzitetu u Londonu.
Zajedno smo se preselili tamo.
Bio je sjajan učitelj.
Znao je smisliti stvari tako da sve bude živo i dostupno,
bio je sjajan.
Ali to zapravo nije bilo dovoljno,
tako da...
Duboko u sebi, ono što je doista želio, je pisati.
Godinama je radio na romanu. Gledala sam ga kako se muči, bilo je teško.
Shvatila sam da je njegov odnos prema vremenu, prema poslu, bio...
kompliciran, za razliku od mene... -Prestani se uspoređivati sa njim.
Samo se vrati na vaš odnos.
Naša veza je bila intelektualna,
čak i ako je to značilo da zanemarujemo sve ostalo.
Sve ostalo?
Misliš na Daniela?
Trebalo bi spomenuti Daniela na početku.
Nezgoda. -Dobro. Nisam znala da je tako...
U redu? -U redu.
Samo nisam znala da će biti ovako. U redu.
Sve se promijenilo poslije nesreće.
Daniel je imao četiri godine.
Tog dana Samuel ga je trebao pokupiti iz škole.
Ali bio je zauzet svojim pisanjem, pa...
Pozvao je dadilju u posljednjem trenutku, a ona je zakasnila.
Dok su prijelazili ulicu, Daniela je udario motocikl.
Njegov optički živac je trajno oštećen.
Nakon toga,
Samuel je postao opsjednut time, krivio je sebe.
Da ga je samo pokupio na vrijeme...
Obuzela ga je krivica.
Možda se nikada nije oslobodio tog osjećaja.
Proveli smo tu godinu u bolnici,
sa Danielom.
Krenuli su financijski problemi,
a Samuel je počeo uzimati antidepresive.
Možemo li to ne spominjati, Vincente?
Stvarno bih željela zaštititi njega i njegovo djelo, i poštediti Daniela.
Pokušat ćemo. -U redu.
Ali ako bude tako, moraću da...
Morat ću priznati neke stvari.
Moraš se pripremiti
reći sve, a izazov je to ispričati na francuskom.
GODINU DANA KASNIJE
Je li vas stvarno zanima... -Što tebe interesira? Ma daj, naravno.
Nikoga ne viđam, radim ovdje po cijeli dan.
Ti si me došla vidjeti, naravno da me zanimaš.
Trčim. To mi je jedna od omiljenih stvari.
Osjećam se kao da sam na drogama.
Što znaš o drogama? To je sljedeće pitanje.
Bitna tema.
Nemoj sve zapisati. -Sigurno neću.
Rekla sam ti, trebalo je da ovo učinimo u Grenobleu.
U redu je. Zapisat ću vaše odgovore.
Potvrđujete li da je ovo vaš intervju sa gospođom Voyter?
Da. -Ona odbija pričati o sebi, pa ste zato došli kod nje.
Došla sam pričati o njenom radu.
Dobro, ali je stalno mijenjala temu.
Što mislite što je htjela htjela time postići?
Čuli smo to. Pita me za mene.
Činilo se da više uživa pričati o meni, nego o sebi.
Je li vas poticala da pričate o sebi?
Poticala... Ne, ne bih rekla.
Nije bila manipulativna, samo opuštena.
Bila je prirodna. Činilo se da uživa u razgovoru.
Rekli ste "opušteno." Čuli smo da vas je poslužila vinom u 1:45.
Je li pila prije nego što ste stigli?
Mislim da jeste.
Biste rekli kako se potrudila da vam bude ugodno,
više nego što biste očekivali kada intervjuirate pisca?
Ne bih rekla.
Izgledalo je da je Sandri... gospođi Voyter,
potreban bijeg od stvarnosti, da se malo ispuše.
Bijeg? -Da. -Jeste znali da je Sandra, kako je vi zovete, biseksualna?
Ne. -Jeste li to osjetili? -Ne.
Slušajući sada razgovor, sa naknadnim znanjem,
biste li to nazvali zavođenjem?
Osjetila sam, a i ona mi je sama rekla, da nije imala
bog zna kakav društveni život ili puno prilika za razgovor
sa novim ljudima.
Pretpostavljam kako biste to mogli nazvati nekim oblikom zavođenja.
Sud treba znati biste li vi to tako nazvali.
Zavođenje znači nekoliko stvari. -Ali riječ zavođenje uvijek podrazumijeva neko...
zavođenje. -Odgovor svjedoka je dovoljno jasan.
Gospođa Voyter je nastavila interesirati se za vas.
Htjela je napraviti intervju u Grenobleu.
Zar niste osjetili... -Već je odgovorila na to pitanje.
Ne jasno. Molim vas odgovorite, gospođice Solidor.
Možete li me zvati gospođom?
Ne volim biti ograničena bračnim statusom.
Naravno. Nije mi ni bila namjera.
Nisam se osjećala zavedeno u tom trenutku.
Pa ste se poslije pitali?
Meni je to atipično, ništa više.
Kako ste protumačili pjesmu koju je Samjuel Maleski pustio?
Osjetila sam napetost zbog buke.
Samuel Maleski je nametnuo svoje prisustvo ne pojavljujući se.
A Sandrina reakcija... -Kakva je bila njena reakcija?
Bila je malo iznervirana. -A kada je pjesma ponovo puštena?
Puštao je na "autoplay".
Očigledno...
dobar zaključak. Ali kako vam se to činilo u trenutku?
Bilo je atipično.
Osjećala sam se manje...
Bila sam manje opuštena. -Dakle, jasno ste osjetili napetost.
Cjepidlačite. -Ne, samo pojašnjavam.
Jeste li osjetili napetost? -Da.
Jeste li osjetili da je g. Maleski, puštajući tu muziku,
želio poremetiti ili prekinuti, vaš intervju?
To sam prvo pomislila, da.
Ali teško je pročitati namjere nekoga koga ne možete vidjeti.
Za to mene plaćaju!
Sandra Voyter, tražili ste razlog da skrenete intervju u drugom pravcu.
Točno? -To je sugestivno pitanje. -Nije bilo zavođenja.
Moje pitanje se tiče vaše veze.
Na snimku ste prijateljski raspoloženi, smijete se, pijete vino.
Jeste tražili bijeg od teškog obiteljskog života
povezivanjem sa ovom mladom ženom?
Gospođa Voyter nije inicirala sastanak.
Molim vas odgovorite, gospođo Voyter.
Da, ugodno me je iznenadila.
Već neko vrijeme nisam nikog upoznala. I da, trebalo mi je piće.
Ova gospođa je bila inteligentna i fina, ništa više.
Teško da na osnovu tog intervjua možete donijeti takav zaključak.
Ona se može smijati sa studentom čija je pitanja ne oduševljavaju.
Biste li rekli da je muzika koju je g. Maleski tako agresivno puštao
pokazala da je ljubomoran na vas, ili gospođicu... gospođu Solidor? Oprostite.
Puštao je P.I.M.P. od 50 Cent'a koja je jako mizoginistička pjesma.
Bila je to instrumentalna verzija. -Odgovorite, molim vas.
Je li izbor pjesme vašeg muža izražavao njegovu ljubomoru?
Odgovorit ću.
Često je puštao tu pjesmu. Sumnjam da je to bilo namjerno.
Volio je glasnu muziku, opuštala ga je.
Namjerno je instalirao...
kako se kaže "zvučnik"?
Jak zvučnik... oprostite.
Puno je radio, bilo je bučno...
Gospođa Solidor kaže da ste zbog toga završili intervju.
Je li to istina? -Nikad to nije rekla.
Ako obrana nastavi reagirati na svatko pitanje,
iznervirat ću se.
Gospođo Voyter, odgovorite na pitanje.
Pjesma je bila jako glasna.
A kada je ponovo počela, shvatila sam da neće prestati.
To je otežavalo diskusiju.
Pa sam ja...
Odlučila prekinuti. Bila sam umorna.
Osjećala sam se pomalo...
omamljena od vina.
A ipak ga niste pitali da objasni svoje ponašanje?
Kao što sam rekla, to je bilo uobičajeno. -Ne, nije.
Zabavljali ste privlačnu mladu ženu
dok se on gore mučio. To nije ni uobičajeno, ni neutralno.
Znao je da volite žene. Nedavno ste ga prevarili.
To nije stvar. A i seksistički je.
Rekao bih isto da je u pitanju privlačan muškarac.
Oprostite, ali sukobi ovog para su važni.
Objektivno, situacija je prilično čudna.
Kažete da ste otišli gore u vašu sobu raditi i spavati.
Odmah ispod tavana uz zaglušujuću muziku.
Muzika koja je učinila intervju nemogućim.
U toj velikoj kući, vi ste izabrali to mjesto?
Da, tamo radim. Uvijek radim u krevetu.
Kada je Samuel došao razgovarati sa vama, niste mu se požalili?
Zaglušujuća muzika iznad glave teško da je normalna.
Navikla sam na to, nemam ništa protiv. Htjela sam raditi, imala sam čepove za uši.
Bilo je normalno. Mogu raditi u svakoj situaciji.
Rekli ste da ste umorni, omamljeni od vina.
A ipak ste htjeli raditi? -Da. I radila sam, ali ne zadugo.
Imala sam rok za prijevod. Htjela sam ga završiti prije odmora.
Kao što sam rekla, mogu raditi u bilo kom okruženju, bilo kom stanju.
Očigledno se također možete odmoriti bilo gdje i bilo kada.
Dakle, sve je bilo u redu.
To je sve.
Nemam više pitanja.
Daniele, nisi nam tako rekao.
Zoe Solidor te je vidjela kako napuštaš kuću kad je krenula.
A tvoja mama kaže da je poslije toga razgovarala sa tvojim ocem.
Zbunio sam se. -Zbunio si se.
Izgleda da postoji problem, Daniele. Je li tako?
Ne možeš biti na dva mjesta istovremeno.
Mislim da sam se vratio unutra.
Ono što me muči je koliko si bio siguran prije rekonstrukcije.
Izjavio si:
"Svaki komad trake se osjeća drugačije kako ne bi pogriješio."
I: "Bio sam odmah ispod otvorenog prozora. Znam što sam čuo."
A onda si tijekom rekonstrukcije rekao nešto sasvim drugo. Kako to?
Mislio sam da sam se sjetio gdje sam bio, ali...
Možda me je šok od onoga što se sljedeće dogodilo dovelo u zabunu.
Psihijatar koji je pregledao Daniela
je rekao da mu je emotivni šok možda izmjenio neka sjećanja.
Naravno. -Je li se sada sjećaš zašto si se vratio unutra?
Mislio sam da sam zaboravio...
rukavice ili telefon.
Ali nisi siguran?
Ne sjećam se točno. -Znači, bio si apsolutno siguran, a onda odjednom nisi
što se dogodilo tog dana.
Ovo je jako problematično.
Fiksirali ste se na jedan detalj u njegovom sjećanju
kako biste bacili sumnju na njegovo cijelokupno sjećanje.
U što želite da povjerujemo?
Da je šok možda pretvorio viku u mirne glasove?
Insinuirate kako je lagao da zaštiti svoju majku.
Ne. Ja samo ukazujem na sumnje svjedoka.
Ali imamo pravo da se pitamo.
Daniel Maleski kaže da je otišao kada su se njegovi roditelji posvađali.
Toga dana je izašao u trenutku kada je trebala izbiti svađa.
Tako da ništa nije čuo.
Nisam slučajno izašao. Pobjegao sam od muzike.
I jako je precizan u pogledu onoga što je čuo.
Nije promijenio mišljenje.
I psihijatar i oftamolog su primijetili da Daniel odlično čuje.
Molim vas, prikažite materijal koji je priložio gospodin Balard.
Izvolite, gospodine.
Ovdje je odlučujući element tri traga krvi na šupi,
kako je naznačeno na skici.
Možemo li zumirati šupu?
Njihov oblik je tipičan za tragove ispuštene odozgo.
Dugi su i uski.
Najduži je 4 centimetra, što je puno.
Dakle, prema našim testovima, ovi tragovi su se mogli pojaviti ovdje,
samo ako je g. Maleski udaren po glavi dok je bio na balkonu na trećem katu.
Morao se nagnuti preko balkona,
glava mu je već bila prilično udaljena kada je zadat udarac,
da bi se trag tamo pojavio. Drugo objašnjenje ne postoji.
Je li silovitost udarca natjerala gospodina Maleskog da padne?
Najvjerovatnije. To je bila kombinacija silovitog udarca
i namjernog guranja.
Biste li rekli da je napadač bio u stanju ekstremnog bijesa,
da je izazvao pad nakon nanošenja tako žestokog udarca?
Bio je u stanju bijesa, rekao bih. Teško je zamisliti bilo što drugo.
Takva stanja mogu povećati fizičku snagu.
Zaštitna ograda je visoka metar i dvadeset.
Otprilike je ovdje.
Gospodin Maleski je bio visok 1.82 metra i težak 85 kilograma.
Dakle, guranje preko te ograde
bi zahtijevalo namjerno guranje, zar ne?
Čitav čin je bio namjeran. Kao što je i udarac uvijek namjeran.
Ono što mislim pod namjerom je kako je jako koordinirano. Metodički.
Na osnovu njegove težine, možemo pretpostaviti
da mu je trebalo podići noge kako bi pao, što teško da nagovještava bijes.
Bijes ne isključuje volju. A g. Maleski je vjerojatno već bio van ravnoteže.
Možda je pao koliko od udarca, toliko i od vlastitog nestabilnog položaja.
Kao što sam rekao, nemamo materijalnih dokaza...
Osim te tri kapi krvi.
Sve ostalo je u domenu spekulacija kako bi ste objasnili te kapi, zar ne?
U redu, ali jedino objašnjenje je ono koje sam dao.
Dali ste nam teoriju, a ne objašnjenje.
U stvari, dvije teorije. Sa i bez namjernog guranja.
Prema vašim teorijama, koja vrsta predmeta je korištena?
Težak predmet, vjerojatno od metala ili punog drveta,
i sa nesumnjivo oštrom ivicom.
Jeste pregledali takve predmete pronađene u prostorijama?
Znate da oružje nije pronađeno. To se lako uklanja.
Nemam više pitanja.
Postoje dva moguća objašnjenja za ova tri traga.
Ili su došli odavde, poslije žestokog udarca.
Ili su se pojavili kada je lubanja udarila u ovu ivicu krova,
otprilike ovdje. Prva teorija je malo vjerovatna.
Nije u skladu sa oblikom i kretanjem traga.
Fokusirajući se na drugu teoriju,
moramo uzeti u obzir i odbijanje izazvano udarom o ivicu krova.
Pokazat ću vam video naših testova na licu mjesta.
Eto. Kao što vidite u našoj rekonstrukciji sa lutkom,
takav udarac izaziva naglo okretanje tijela.
I tijekom tog prevrtanja, ili okretanja,
djelić sekunde nakon udara,
ova tri traga padaju na ovu površinu.
Jedino valjano objašnjenje je kako je g. Maleski pao sa prozora na tavanu.
Mislim da je to jedini način da odskoči sa krova, i zadobije takvu povredu.
Koristite opreznu kvalifikaciju "mislim." Dakle, to je vaše mišljenje.
Kako objašnjavate nedostatak DNK ili tkiva u tragovima
na mjestu udara, ili "odskoka", kako vi to nazivate?
Pokazat ću vam.
Ovo je test koji smo učinili pod usporedivim uvjetima.
U vrijeme incidenta, sloj leda se nalazio ispod debelog sloja snijega.
Vidimo kako se snijeg ubrzano topi.
I možemo vidjeti da je tijekom 1 sata i 50 minuta, otapanje
sa sobom odnijelo sve ostatke nastale na mjestu udara.
Sve se pomiješalo sa krvlju ovdje.
Vi nazivate teoriju nasilnog udarca "nevjerovatnom."
Biste li je nazvali nemogućom?
Ne, ali vrlo malo vjerojatnom. -To znači da je moguća.
Kako što je moguće da ću biti predsjednica jednog dana.
Znam definiciju. -Vrlo je malo vjerojatna sa razlogom.
U vašoj teoriji, kako bi se objasnio kut ova tri traga,
moramo zamisliti da se glava gospodina Maleskog
naginjala ka izlazu, oko 80 cm pored zaštitne ograde.
To znači kako ga je napadač natjerao da se nagne unazad preko praznine,
gurnuvši ga o zaštitnu ogradu, tako je cijeli torzo nagnut unazad.
Napadač bi se morao nagnuti jako daleko naprijed,
dok drži težak predmet u ruci i udara žrtvu snažnim zamahom.
Svi ovi elementi, uz dodatak tjelesne mase okrivljenog,
čine ovu teoriju malo vjerojatnom. -Ali ne i nemogućom.
Slušaj Daniele, htjela sam te vidjeti jer
si zainteresirana strana u ovom slučaju.
Dozvolila sam ti da prisustvuješ dosadašnjem suđenju.
Ali sutra će biti daleko kompliciranije.
Bit će iznijeti neki uznemirujući detalji,
pa sam odlučila da ne budeš prisutan.
Mislim da mogu čuti bilo što. -Što si rekao?
Mislim da mogu čuti bilo što. -Stvarno? -Spreman sam.
Možeš čuti, ali možeš li to podnijeti?
Imamo posla. Moramo biti u stanju spokojno raditi.
Nikada nisam ometao suđenje. -Ometao... nije u tome stvar.
Moramo biti u mogućnosti da otvoreno dočaramo činjenice.
Moramo se pozabaviti svime, bez straha da ćemo te povrijediti.
Već sam povrijeđen.
I zato treba...
sve čuti, kako bih mogao prijeći preko toga.
Suđenje se ne odnosi na tvoje saslušanje.
Radi se o utvrđivanju istine,
a da ne budemo prinuđeni sami sebe cenzurirati.
Kada je netko ikada sam sebe cenzurirao?
Čak i ako mi zabranite doći, saznat ću što se dogodilo,
sa TV-a, radija, interneta.
Bit ću opsjednut.
Gospođo Voyter, vi tvrdite da je
vaš muž pokušao samoubojstvo 6 mjeseci prije nego što je umro.
Kasno ste se toga sjetili, što je prilično iznenađujuće.
Možete li to detaljno opisati? -Da.
Dogodilo se nekoliko tjedana nakon što je prestao uzimati lijekove.
Našla sam ga kako leži na podu...
rano ujutro, u svojoj sobi.
Puno je popio
prethodne noći i onesvijestio se.
Povraćao je, a u sadržaju sam vidjela aspirin.
Tablete su se gotovo rastopile.
U početku nisam shvatila što je to.
Ali kasnije sam otkrila
prazno pakiranje u kuhinjskom smeću.
Sve sam to počistila i stavila ga u krevet.
Kasnije, kada se osjećao bolje, nije htio razgovarati o tome.
Samo je rekao kako je prerano prestao uzimati lijekove.
Imali ste odvojene spavaće sobe?
To je bila njegova kancelarija, i obično je tamo spavao, da.
U redu. Što vas je natjeralo da odete u njegovu sobu tako rano?
Budim se jako rano. I on je to činio, ponekad.
To vrijeme smo povremeno provodili zajedno, razgovarajući.
U 6 sati ujutro? -Da, ako bih vidjela upaljeno svjetlo.
Prestali smo dijeliti krevet, ali smo bili jako bliski. Često bih...
završili zajedno, u kancelarijskom krevetu.
Otišla sam napraviti kavu. Vidjela sam da su mu vrata odškrinuta. I...
Vidjela sam ga kako leži na podu. -Nitko drugi ga nije vidio? -Ne.
Hvala, možete sjesti.
Jesi znao za to? -Ne.
Koji antidepresiv ste mu prepisali? -Escitalopram, 20 mg dnevno.
Je li sam odlučio prestati? -Da.
Otprilike 7 mjeseci prije nego što je umro htio se odviknuti.
Preporučio sam mu smanjenje doze sa tjednim provjerama.
Je li imao samoubilačke misli? -Ne, Samuel nije bio depresivan.
Prepisao sam Escitalopram kao emocionalni štit
kako bi mu pomogao da se suoči sa sinovljevom nesrećom.
Može li iznenadno povlačenje male doze pokrenuti pokušaj samoubojstva?
Slušajte, sve je moguće u teoriji,
ali zašto bi me pitao da mu pomognem da se odvikne,
a onda ga prestao uzimati iza mojih leđa? Nema smisla.
I da to ne spomene na našim tjednim sastancima?
Jeste ikada imali pacijenta koji je izvršio samoubojstvo,
ili se pokušao ubiti? -Na francuskom, "izvršiti samoubojstvo"
znači i pokušati i uspjeti. To je akcija.
Hvala na jezičkoj lekciji. -Nijedan pacijent nije izvršio samoubojstvo.
Osim g. Maleskog, pošto smo ovdje da presudimo o tome.
U svakom slučaju, ne možemo vas smatrati stručnjakom za samoubojstvo,
bilo ono neuspješno ili uspješno.
Rekli ste kako je vaš muž odbio o tome razgovarati sa vama,
ili sa bilo kime drugim. Što mislite, zašto?
Jer ga je bilo sram. Imao je puno...
Previše je komplicirano. Mogu li promijeniti jezik, molim?
Hvala.
Da, mislim zato što ga je bilo sram.
Samuel je imao puno problema sa stidom.
Komplicirano je.
Bio je frustriran podučavanjem. To mu je postalo teret,
i htio je pisati.
Radio je na romanu godinama, prije i poslije Danielove nesreće.
Pročitala sam sve što je napisao do tada.
Mislila sam kako je stvarno dobro i to sam mu i rekla. Ali iz dana u dan, on...
nije mogao više, samo je stao. I...
Zbog toga se osećao kao kukavica.
Omalovažavao bi sebe, i...
Na kraju je uvjerio sebe da ne može pisati
zbog njegove ovisnosti o lijekovima.
Želio se osloboditi toga, a nije mogao, naravno da nije...
Oprostite, nisam završila.
Nije mogao govoriti o pokušaju samoubojstva jer
su njegovi osjećaji zbog neuspeha bila previše bolni.
Nikada o tome nije govorio. Nikada.
Krivio vas je što ste ga navukli na tablete od prvog razgovora.
To ga je izluđivalo. -On i ja smo to zajedno odlučili.
Ne možete poreći kako ste u centru ovoga.
Samuel me je došao vidjeti jer se osjećao krivim,
ali najviše zbog toga što ste ga vi krivili.
On je opisao vaše ponašanje kao prilično kastrirajuće.
Natjerali ste ga da plati zbog nesreće,
primoravajući ga da odustane od onoga što mu je najvažnije:
pisanja.
Ubacili ste ga u emocionalni rolerkoster.
S jedne strane, to je istina,
potakli ste ga da piše, željeli ste da uspije.
Ali da je uspio, to bi bilo nepodnošljivo za vas.
U tome je problem. Možda je to bilo podsvjesno.
Sav teret i psihička opterećenja
nastalih uslijed nezgode su bili na njegovim leđima.
Kao da ste mu rekli: "Ovo je tvoj problem.
Ti si odgovoran, nosi se sa tim.
Želim se osloboditi toga, kako bih mogla pisati."
Financijska opterećenja
su podjednako bila raspoređena na gospođu Voyter i njenog muža.
Imamo njihove bankovne izvode, priznanice i slično.
Ja također govorim o emocionalnom opterećenju.
O odgovornosti, svrsishodnosti, anksioznosti.
U tim oblastima, Samuel je osjećao nepodnošljivu neravnotežu.
Dakle, ono što vam kažu vaši pacijenti, to je istina?
Kao psihoanalitičar,
nikada se niste zapitali je li Samuel Maleski
možda izmislio nepodnošljivu neravnotežu
kako bi spriječio sebe da piše?
Poslije nekog vremena, mogu reći što je stvarno, a što nije.
Blago vama. -Oprostite što prekidam. Oprostite, ali...
Došli ste ovdje,
sa vašim mišljenjem, i govorite mi
tko je bio Samuel i kroz što smo prolazili.
Ali ono što kažete je samo
mali dio cjelokupne situacije.
Ponekad...
ponekad je par...
u nekoj vrsti kaosa i svi su izgubljeni.
Ponekad se borimo zajedno a ponekad se borimo sami,
a ponekad se borimo jedni protiv drugih, to se događa.
I mislim da je moguće kako je Samuelu
bilo potrebno vidjeti stvari onako kako ih vi opisujete, ali...
Da sam ja bila kod terapeuta,
i on je mogao stati tu i reći jako ružne stvari o Samuelu, ali...
je li bi te stvari bile istinite?
Jeste li zamjerili svom mužu poslije nesreće vašeg sina?
Oboje smo se nosili sa jako različitim emocijama u to vrijeme.
Da ili ne?
Da, trajalo je nekoliko dana.
On je bio odgovoran za Daniela. -Samo nekoliko dana?
Vaš sin je gotovo izgubio vid,
a vi ste mu zamjerali samo nekoliko dana?
Da, o njegovoj odgovornosti za nesreću. Da, naravno.
Doktor je maloprije rekao nešto o tragičnoj situaciji.
Odmah sam odbila da to vidim na taj način.
Nikada nisam gledala na Daniela kao da je hendikepiran.
Htjela sam ga zaštititi od te percepcije.
Čim dijete tako obilježiš, ti ga osudiš
da ne vidi život kao svoj,
već treba da osjeća kako je to najbolji život,
jer je to jedini život koji ima, njegov vlastiti.
On čita knjige,
ide na društvene mreže kao i svatko drugo dijete,
svira klavir, sanja, plače, smije se. On je jako živahno dijete.
On je dobro.
Pa sam možda, ja...
zamjerila Samuelu što je projektirao njegovu vlastitu bol na Daniela.
Hvala.
Želim piti cijelu noć.
I ja isto.
Pit ću. Zaboraviti. -Ma daj, ti si jedini odvjetnik...
U redu, hajde još jednom. -Ne, stvarno. Ti si jedini odvjetnik koga znam.
Je li to odličan razlog da povjeriš nekome svoj život?
Je li? -Ne, ali ti si i dobar.
Zar ne? Dobar si. -Ne znam. -Ma daj.
Izgledaš kao pas.
Molim? -Kao prelijep pas.
Kako se to kaže?
Basset? -Smiješno što to kažeš. Ne mogu vjerovati nekome
ako ga ne mogu zamisliti sa životinjskom glavom.
Stvarno? Pa što sam ja?
Nisam još sigurna.
Poslije toliko vremena, još uvijek ne znaš?
Sjećaš li me se od ranije, kada smo se prvi put sreli?
Da, naravno. -Ja se ne sjećam. Kakva sam bila?
Bila si malo izgubljena,
koliko se sjećam. Usamljena.
I...
ambiciozna.
I bio sam beznadno zaljubljen.
Ne mogu se sjetiti ničega.
Nevina sam. Znaš to, zar ne? -Da.
Mislim, stvarno.
Ne znam što stvarno misliš.
Mislim puno stvari koje ti ne govorim.
Inače bi me otpustila. -Ne, Vincente. U svojoj glavi, razmišljaš...
Ponekad kada me pogledaš, kao sada,
osjećam kako me osuđuješ.
Ne znam što misliš. -Sandra, vjerujem ti.
Ne osuđujem te.
Ljubavi...
Samo želim znati da nisam...
Ja nisam čudovište, znaš?
Sve što čuješ na suđenju,
to je samo...
To je izvrnuto.
Nije bilo tako.
Tvoj otac... Tvoj otac je bio moja srodna duša.
Izabrali smo jedno drugo i voljela sam ga.
Ali kako to dokazati?
Samo bih voljela da budeš zaštičen od svega ovoga, da se možeš baviti...
da se možeš baviti dječjim stvarima, biti
dijete malo duže.
Ustanite!
Možete sjesti.
Pozivam glavnog istražitelja da pristupi.
On insistira, važno je.
Možete sjesti.
Glavni istražitelj je stigao, pa ćemo početi sa njim.
Službeniče, molim vas iznesite dokazni predmet broj 31.
Sudski izvršitelju, pripremite se za uručivanje
transkripta snimke porotnicima.
Službeniče?
Što ja tu mogu? To je dio posla. Organizira se drugačije.
Neću otkazivati. -Kako da se sam organiziram?
Moramo zajednički planirati stvari.
Neću ostaviti Daniela samog jer tebe nema.
Ostavi ga sa Monicom, u čemu je problem?
Tri dana tjedno? Morali bismo joj platiti za to.
Ne možemo si to priuštiti.
Potrebno mi je vrijeme. Ne samo nekoliko sati.
Blokirano mi je vrijeme cijele ove godine.
Ovako više ne ide.
Organiziraj svoje vrijeme drugačije, do tebe je.
Kada si mu posljednji put pomogla napraviti zadaću?
Ima toliko stvari do kojih ti nije stalo. Ali sad mislim na vrijeme.
Dragi, knjiga je upravo izašla. Znaš da je samo ovaj put.
Uvijek je "samo ovaj put".
Bez obzira je li ti je izašla knjiga, ili pišeš,
ili ti treba prostor da smisliš što napisati.
Pratim te godinama!
Ne mogu ništa napraviti sa svojim vremenom. Razumiješ?
To nije moje vrijeme, tvoje je!
Prisiljavam li te da predaješ?
Je li te tjeram da učiš Daniela kod kuće?
Nitko te ne prisiljava.
Ako želiš više vremena za sebe, nema problema. -Je li me ti to zajebavaš?
Prepolovio sam broj sati da dobijem više vremena
i još uvijek nije dovoljno.
Moram završiti renoviranje, a bavim se svim ostalim!
Zašto odbijaš pričati o tome?
Zašto jednostavno ne priznaš da je do toga kako smo podijelili obaveze?
Jer griješiš. Ne dugujem ti vrijeme. Ja odrađujem svoj dio.
Daj, nemojmo praviti neki popis, molim te.
Hajdemo se opustiti.
Volim te.
Kada si odlučio učiti Daniela kod kuće,
rekla sam ti da paziš.
To je lijep, velikodušan izbor. Hvala ti,
ali ne moraš to raditi. Rekla sam ti kako će te to primorati...
Što? Da provodim više vremena sa svojim sinom?
Drago mi je da jesam.
Ne bih imao odnos sa njim kakav imam danas da nisam.
Misliš na odnos koji ja nemam sa njim? -Nisam to rekao.
Kažem možda,
samo možda, da odnos između nas nije baš najbolji.
Suoči se sa tim. Zašto je teško raspravljati o tome?
Ne vjerujem u ideju reciprociteta među parovima.
To je naivno. I iskreno, depresivno. Da.
I mislim da je rasprava o tome gubljenje vremena,
s obzirom na stanje u kome se nalaziš.
Sve ovo bla-bla-bla, i još vremena prolazi.
Sve ovo vrijeme provedeno u razgovoru
može se provesti u tišini radeći što god želiš.
Kada bi samo znao što želiš. -Treba mi vrijeme za pisanje, isto kao i tebi.
Onda to učini. Pisci ne prestaju pisati jer imaju sina i kućne poslove.
Prestani kukati o tvom usranom rasporedu
i prestani me kriviti za ono što jesi, ili nisi napravio.
Živim sa tobom. Planiram svoj život s tobom.
Da sam ti nametnuo ono što si ti meni, nitko od nas ne bi mogao pisati.
Ne brini za mene, uvijek se snađem za pisanje.
Sjajno. Savršeno. Ako si tako sigurna u sebe, prilagodi se.
Prilagodila sam se. Vodim Daniela u školu.
Jednom tjedno. -Imamo Monicu utorkom. -Sandra, ne budi nepoštena.
Ti si taj koji cjepidlači. -Previše sam ti dao.
Previše vremena, previše ustupaka.
Želim svoje vrijeme nazad. Duguješ mi to. Budi fer!
Žao mi je, ali ne. Jesi li normalan?
Ne dugujem ti ništa. Doista. Ovdje se radi o tvom odnosu sa sinom.
I o tome da zaštitiš sebe, jer te je strah doveo u ovu poziciju.
Ti si odlučio doći ovdje i započeti ovo renoviranje.
Upao si u vlastitu zamku!
Ne oduzimam ti vrijeme, trošiš ga na svoju ruku!
Želim da se stvari sada promjene. Treba mi vrijeme da ponovo počnem pisati.
Odlično, samo naprijed.
Ako želiš moj savjet, vrati se knjizi od koje si odustao.
To je tvoj savjet? Da se vratim knjizi koju si mi otela?
Dakle, sada je to u pitanju.
Razgovarali smo o tome. Odustao si od nje.
Uzela si mi najbolju ideju iz knjige. Kako da se vratim na to?
Shvaćaš li koliko je to cinično?
Objavi svoju verziju, reci da je mene inspirirala.
Priznat ću to. Ako se nešto treba napisati, netko to mora napisati.
Razmišljaš kao životinja. Praviš se da si susretljiva, ali...
Pogledaj se. Čak i tvoje usrano moraliziranje...
A ovo je doista način da izgubiš još vremena.
Trebao bi biti polaskan što si me inspirirao.
Ovo je život, stvari cirkuliraju.
I iskreno, voljela bih da te inspiriram da mi ukradeš ideju.
Nisi sama u svojoj džungli, ali sve namećeš.
Namećeš svoj ritam, korištenje vremena,
čak i svoj jezik. Čak i sa jezikom, ja se prilagođavam tebi.
Kod kuće pričamo engleski. -Nije po mom. Ne govorim svoj maternji jezik.
Ni moj, iako živimo ovdje. -Da, to je u stvari kompromis.
Ja nisam Francuskinja, ti nisi Nijemac.
Stvaramo kompromis, da nitko ne bude povrijeđen.
Za to nam služi engleski. Nemoj me kriviti zbog toga.
Ali mi živimo u Francuskoj. To je naša realnost.
Daniel sluša kako govoriš jezik koji nema veze sa njegovim životom,
samo zato što mu to namećeš, kao i sve ostalo.
Sve vrijeme smo na tvom terenu. -U tvojoj zemlji!
Svaki dan moram prihvatiti živjeti u tvom rodnom gradu!
Ljudi sa kojima si odrastao poprijeko me gledaju
ako im se slučajno ne nasmiješim.
Misliš da se moj život ovdje ne računa kao da sam na tvom terenu?
Nikad se nikome ne smiješiš. -Da, zato me valjda i voliš, zar ne?
Da si htio glupu kučku koji se smiješi tvojim prijateljima,
izabrao bi neku drugu.
Nemaš stida. To je prava moć. Ne vidiš nikog osim sebe.
Vidim te vrlo jasno, samo ne kao žrtvu.
Namećeš svoj način života, govora, ishrane, čak i jebanja.
Nikada te ne bih mogao natjerati da se jebeš na drugi način.
Očekuješ da te slijedim, to je tvoj pojam para.
Ne mogu vjerovati...
Nemam pojma, jebe mi se za parove.
Dakle, kažeš da te spriječavam da se jebeš kako želiš.
Ozbiljno? -Da.
Tko se odbija jebati od nesreće? -Znaš da mislim na ranije.
Što sam ikada odbila u seksu?
Sve.
Plus, moram prihvatiti da se jebeš sa drugim ljudima.
Ne jebem se. -Ne poriči. -Jednom, i ti se držiš toga da bi patio!
Varala si me nekoliko puta. -Praviš od sebe žrtvu!
Nisam žrtva, ja sam čovjek koji je prevaren!
Pokraden i prevaren.
Mogu živjeti bez seksa, ali ne zauvijek.
Pa mene kriviš? Ja sam taj koji te frustrira?
Ne radi se o tome tko...
tko koga krivi ili tko koga frustrira.
Frustracija je tu, i oboje se bavimo njome.
Ja osobno odbijam trunuti iznutra, pa pronalazim rješenja.
U ovom trenutku, seks je pitanje osobne higijene!
Ali ti namećeš svoja rješenja, koja su riješenja samo za tebe.
Ne zanima te ako to povrijeđuje mene i Daniela.
Ne miješaj Daniela u ovo. Ne radi se o njemu. Ja mu ništa ne namećem.
Natjerao si nas da živimo ovdje među kozama.
Žališ se na život koji si ti izabrao! Ti nisi žrtva. Nimalo!
Ispod tvoje velikodušnosti se skriva nešto prljavije i podlije.
Nesposoban si da se suočiš sa svojim ambicijama i zamjeraš mi zbog toga.
Ali nisam te ja postavila tu gdje si. Ja nemam ništa s tim!
Ne žrtvuješ se, kako što kažeš.
Biraš da sjediš sa strane jer se bojiš!
Zbog ponosa ti glava eksplodira,
prije nego što uspiješ smisliti bilo kakvu ideju!
A onda se probudiš u 40-oj godini, i netko drugi ti je kriv.
Ti si kriv!
Prestravljen si zbog svojih jebenih standarda,
i straha od neuspeha. To je istina. Pametan si, znaš da sam u pravu.
A Daniel nema nikakve veze s tim. Prestani!
Ti si čudovište.
Čak i Daniel to kaže, vlastitim riječima. -Povuci to što si rekao, govno jedno.
Bezbroj puta mi je rekao koliko si teška.
Govori ti ono što želiš čuti.
On može osjetiti tvoju krivicu i pokušava te uvjeriti u nju,
zar ne vidiš to? Nikada nisi prestao osjećati krivicu zbog njega!
Ti si bezdušna. Nemaš empatije. -A ti je imaš previše za sebe.
Ne mogu više podnijeti tvoju jebenu hladnoću!
Nasilna si! -Da, jesam!
Dakle...
Možete li nam reći gdje ste našli ovaj snimak?
Na USB-u koji pripada žrtvi.
Napravio je nekoliko desetaka snimaka na svom mobilnom telefonu.
6 mjeseci je snimao trenutke iz svog života.
Za književni projekt, očigledno.
Je li prepisao sve snimke? -Da, osim ovog posljednjeg.
Je li vaša istraga povezuje ovaj snimak sa njegovom smrću?
Da. Desili su se u razmaku od 20 sati i imaju zajedničke teme.
On kritizira njeno nevjerstvo. Sljedećeg dana dolazi lijepa djevojka.
Student književnosti, intervjuira Sandru Voyter o njenim knjigama.
Mora da je bilo napetosti u zraku.
Dvije žene su uživale jedna u drugoj, dok je on gore marljivo radio.
Snimak se može promatrati kao generalna proba za sutradan.
Kako tumačite nasilne ispade? -Čuli smo udarce.
Fizički napad, gdje optužena udara svog muža.
Kako ste došli do tog zaključka?
Izgleda da ona ima intenzivniji napad bijesa.
Molim? -Obratite se direktno sudu.
Jasno je da je ona više bijesna.
Njeni uzvici na kraju audio zapisa su posljednji korak
prije nego što nasilje postane fizičko.
Konfuziju koja slijedi teško je analizirati, ali...
čujemo udarce u tijelo ili lice,
a prigušeni krici koje čujemo, pripadaju gospodinu Maleskom.
Spomenuli ste modrice na tijelu gđe Voyter. Prikažite dokaz 9, molim.
Ova fotografija je snimljena na dan smrti njenog muža.
Kako je to objasnila? -Prvo nam je rekla da je naletela na kuhinjski pult.
Istakli smo da je modrica bila oko njenog zgloba,
i da je izgledala kao da je nastala u tuči.
Kasnije, kada smo joj pustili snimak, priznala je da se to dogodilo tada,
tijekom njihove kratke tuče. -Dakle, priznali ste da ste lagali?
Da.
Jer sam se plašila da ako to spomenem,
da ću biti osumnjičena, i uplašila sam se.
I niste znali da je snimio raspravu.
Pa ste lagali dvaput. U vezi modrica, a i niste spomenuli raspravu.
Za mene je to bila samo jedna laž.
Da sam bila iskrena u vezi modrica, spomenula bih i raspravu.
Nisam željela da me smatraju krivom. -Kao što i svaki krivac to ne želi.
Možemo li znati kad je dobila modrice? -Doktor ju je pregledao sljedećeg dana.
Bilo je prekasno da se točno utvrdi kada su se pojavile.
Znači kako je moguće da je
druga rasprava izazvala modrice na dan kada je gospodin Maleski umro.
Što smo čuli na kraju rasprave?
Prvi zvuk razbijanja stakla sam ja koja bacam čašu o zid.
To je čaša za vino koja je bila na stolu.
Poslije toga sam otišla do svog muža i ošamarila ga.
Tada me je zgrabio za zglob prilično nasilno.
To je borba koju možemo čuti.
Odmah nakon toga, pokušala sam ga spriječiti da baci okvire za slike na pod,
ali nisam uspjela, pa čujemo kako se lome.
Osim tog šamara, jeste li ga još koji put udarili? -Nisam.
Ono što čujemo sljedeće je da se Samuel više puta udara u lice i glavu,
a zatim udara u zid. Još uvijek se može vidjeti udubljenje.
Ima ih nekoliko oko kuće, nije prvi put da je to napravio.
Prije puno godina već je slomio prst, udarajući u zid tijekom napada bijesa.
Imamo fotografije tih udubljenja u zidu.
Hvala. Evo. Rendgenski snimak njegovog slomljenog prsta,
snimljen u lipnju 2017. u bolnici u Grenobleu.
Je li pošteno reći da je vaš prikaz nasilja više informativan nego objektivan?
Više puta nas je lagala, vjerovati joj...
Dakle, ovdje se radi o vjerovanju, ili nevjerovanju.
To je subjektivno mišljenje, na osnovu dvosmislenog snimka.
Vi povezujete raspravu sa danom smrti.
Vi to zovete "generalna proba". Imate li direktan dokaz?
Snimak je direktan dokaz tuče. -Mislim na dan smrti.
Bez svjedoka i priznanja, moramo tumačiti.
U stvari, ova nasilna svađa je fantomska. Postoji samo kao fantazija.
Vi nabacujete ideju, također i tužitelj, preko ili oko činjenica,
čineći je sveprisutnom ovdje na sudu, ali...
Riskiramo da preokrenemo ovu fantaziju u stvarnost
samo zato što je doista došlo do rasprave
dan prije nego što je gospodin Maleski umro.
Ne miješajte dan ranije sa slijedećim danom.
Ne možemo popuniti praznine sa pretpostavkom,
samo zato što imamo zvuke za jedno, a ne i za drugo.
Gđo Voyter, jeste li znali da vas je snimao prije nego što vam je rečeno?
Ne, ali sam znala da je često bilježio trenutke naših života.
Nije vam uvijek govorio što je na snimcima?
U početku bi to spomenuo.
Poslije izvjesnog vremena je snimao, a da mi to nismo znali.
Snimao je razgovore, Danielove satove klavira,
a ponekad samo sebe, kako priča sam sa sobom.
Mislim da je htio prikupiti materijal kao pomoć da ponovo počne pisati.
Sada, gledajući unazad, izgleda moguće
da je možda htio izazvati ovu raspravu samo kako bi je snimio.
Čekajte, je li vi to implicirate da ste žrtva suludog čovjeka?
Vi to ozbiljno? Snimio ju je u tajnosti. To je opravdano pitanje.
Zaboravljate kako je situacija perverzna.
Sada se žrtvi sudi! -Ne, ali moj klijent ima pravo.
Možete li objasniti što misli pod varanjem, i kako je to saznao?
Provjerio je moj telefon i otkrio poruke
od žene koju sam upoznala početkom te godine.
Što mislite pod tim "upoznali"?
Imale smo seks, dva puta smo spavale zajedno.
Dva puta? -Da. -Na snimku ste rekli jednom.
To je značilo samo sa jednom osobom.
Samo malo. Samuel spominje brojne afere u prošlosti.
Izgleda kao da ste ga stalno varali. -To nije istina.
Imala sam nekoliko flertova u godini Danielove nesreće.
To nije bila prijevara, jer je Semuel znao.
Svaki put je znao? -Ne, ja sam mu rekla.
Bila je to nezgodna godina. -Želite vjerovati da se složio s tim?
Ne kažem to, kažem da sam bila iskrena u vezi toga.
Zanimljivo shvaćanje iskrenosti.
Ali te godine kada je umro prestali ste biti iskreni. Zašto?
Stvari su bile drugačije.
Osjećala sam da će ga to previše povrijediti u to vrijeme.
Zato što ste osjećali nešto prema toj ženi?
Ne, osjećala sam da će ga to povrijediti jer je bio osjetljiv.
Kao što sam rekla, s njom sam bila samo zbog seksa.
Prema Samuelu sam gajila osjećaje. -Zanimljivo shvaćanje osjećaja.
Pokušavam shvatiti.
U početku ste se složili da će biti otvorena veza,
a onda se to promijenilo?
Ja ni ne znam šta to znači, oprostite.
Ne, nikad nismo imali takvu vrstu sporazuma.
Poslije nesreće, oboje smo pokušavali osjećati se bolje.
To mi je trebalo da ostanemo zajedno, i bila sam iskrena u vezi toga.
Ali onda ste prestali biti iskreni, i on vas je smatrao odgovornim.
Ne djeluje mi "krhko."
Priznajete li da je bio ljubomoran? -Da.
Je li postao opsjednut? -Ne, ne znam...
Bio je povrijeđen, to je istina.
Ponekad kada smo se svađali, spominjao je to.
Ali nije razmišljao o tome sve vrijeme.
Po vašem shvaćanju, svi Samuelovi problemi su bili moja krivica.
To nije istina. Njegov bol je dolazio iz dubine.
Po "njegovoj" logici vi ste krivi, kako smo čuli.
Što je mislio kada je rekao da je njegov rad pokraden?
Ne, nije bilo nikakve krađe.
U knjizi od koje je odustao, bio je zanimljiv odlomak...
Odlomak? Na koliko stranica?
Oko 20. -27.
Bio je to samo grub nacrt. Mislila sam da je ideja briljantna.
Možete li to rezimirati? -Moramo li ući u književnu raspravu?
Ovo nije književno, ovo je konkretno. To je centar njihovog sukoba.
Ne znam kako drugačije da to predstavim porotnicima.
Ni ja. Nastavite.
Radilo se o dečku koji zamišlja kakav bi bio njegov život,
da nije bilo nesreće u kojoj je poginuo njegov brat.
Budi se i vidi sebe u dvije različite stvarnosti.
U jednoj, nesreća je u centru njegovog života.
U drugoj, nesreća se nikad nije desila. Rekla sam Semuelu da mi se jako sviđa.
Dao mi je pročitati sve što je tada napisao.
Ubrzo nakon toga, odustao je knjige.
Pitala sam ga mogu li iskoristiti ideju, a on se složio. -Nije.
Nije se mogao složiti, jer je to nazvao krađom.
To je svađa. Ljudi pretjeruju i izvrću činjenice kada se svađaju.
Nije pretjerivanje reći da je njegova knjiga postala vaša: "Pomračenje."
Sve što sam uzela je ta ideja.
Moji likovi su žena i njena kćer,
i razvila sam priču na preko 300 stranica.
Ne mogu vjerovati da vam trebam objašnjavati razliku između nacrta i romana?
Pristao je na to.
A kad je pročitao, rekao je kako je on napisao nešto sasvim drugačije.
Ponekad kada smo se svađali, to je spominjao, jer...
je bio nervozan, jer nije mogao pisati.
Jedino što znamo sigurno da je to "spominjao."
Jeste li se vas dvoje ponovo raspravljali prije njegove smrti?
Mora da je bilo jako napeto.
Bili smo...
oboje smo bili doista potreseni.
Oboje smo to držali u sebi, a Samuel je bio...
Ne znam, nešto je nestalo.
Bio je iscrpljen, njegova energija je jednostavno nestala.
Na snimku čujemo Samuela Maleskog kako se žestoko svađa.
Čujem čovjeka odlučnog da povrati kontrolu nad svojim životom.
Ni na koji način čovjeka koji je odlučio odustati.
Samuelov psihijatar je rekao kako je bio borben u njihovim poslednjim seansama.
Ubiješ li se nakon borbe za vrijeme i samopoštovanje?
Ubiješ li se nakon što si se tako žestoko i energično borio
za ravnotežu i pravdu u vašoj vezi? Ne.
To je glavna mana u teoriji samoubojstva.
Kažete kako je izgledao iscrpljeno. Njegova energija je nestala.
Mogu li pročitati odlomak iz knjige gospođe Voyter, "Crna kuća?"
Sudimo o činjenicama, a ne knjigama. Gđo. sudac, ovo je klizav teren.
2017. i sama Sandra Voyter je izjavila, citiram:
"Moje knjige su povezane sa mojim životom i onima u njemu."
Prigovor! Ona je uvijek govorila da su njene knjige fikcija.
Prva knjiga je o smrti njene majke!
Druga, o razdoru sa njenim ocem. Treća, nesreća njenog sina, itd.
Njene knjige su dio ovog suđenja.
Njen život je u njima, njen odnos posebno.
Nastavite, ali budite kratki.
Ovo je žena koja govori o svom mužu.
"Prestao se žaliti. Odustao je.
Proučavala ga je, zgrožena njegovom rezignacijom.
U njenom umu je nikla ideja o izbavljenju.
Mogućnost njegove smrti." -Dajte nam kontekst.
Kasnije: "Kako se netko ubija? Što je sa tijelom? Njegovom težinom?
Ni na šta drugo nije mogla misliti.
Vidjela ga je mrtvog, njegovo tijelo koje više nije poželjno.
Tijelo koje je voljela nije joj više trebalo, i moralo je otići."
Ja ću vam dati kontekst. Ona je sporedan lik koji poludi,
i ne radi kako misli.
Roman nije život! Autor nije isto što i njeni likovi.
Ali autor može se može izraziti kroz svoje likove.
Označili ste ovaj odlomak. Kako da ne vidimo vezu?
Je li Stephen King serijski ubojica?
Je li njegova žena umrla pod sumnjivim okolnostima?
Fokusirajte se na činjenice! -G. Renzi, toplo vam preporučujem da se smirite.
Tužitelju, savjetujem vam da slijedite savjet gospodina Renzija.
Fokusirajte se na činjenice.
Osim šamara koji ste priznali, jeste li ikada udarili svog muža?
Ne. -Nikada? -Ne. -To je bilo to? -Da.
Uvijek ste bili dobra, divna duša,
altruistična, razumna, pokušavali ste ga spasiti od samog sebe,
osim na ovom snimku? Nema šanse!
Ima li još pitanja za svjedoka?
Imam ja još jedno, ako mogu.
Volio bih znati je li Maleski poslao transkripte bilo kome?
Poslao ih je prijatelju izdavaču, Paul Nachezu.
Planirao je objaviti svoj prvi roman. -E-mail od 09.08.2017:
"Ponovo ti pišem, trebaš pregledati. Još uvijek nacrt, trebamo razgovorati."
Nachezov odgovor: "Naravno, pošalji i pročitat ću."
Do svoje smrti, Maleski je slao 4 teksta tjedno.
Kakva je bila njihova komunikacija? -Izdavač nikada nije odgovorio.
Očigledno je bio zauzet, a projekt ga je zbunjivao.
Šutnja njegovog prijatelja
mora da je povrijedila g. Maleskovo ionako nisko samopoštovanje.
Osjećao se odbačenim. Kada smo pročitali sve što je poslao,
teško je identificirati priču.
U najboljem slučaju, to je projekt. Maleski je "čovjek projekta."
Njegov prvi roman od koga je odustao: "Koliba"...
Dakle, pošto se od nas traži da miješamo pravdu i književnost,
zamislimo ono što ne znamo,
hajde zamislimo posljednju godinu Samuela Maleskog.
A ja se bavim fantazijom?
Dajte mi polovinu vremena koje ste odvojili da čitate odlomke iz knjige!
Pređite na stvar.
Kako je izgledala posljednja godina Samuela Maleskog?
Nakon nagomilavanja duga zbog medicinskih procedura u Londonu,
insistirao je da se vrati u svoj rodni grad.
Pronašao je kolibu koju će popraviti i iznajmiti kako bi otplatio dugove.
Prestao je predavati i posvetio se pisanju.
Renoviranje se pokazalo nezgodnim. Morali su uzeti kredit.
Ušli su u začarani krug.
Samuelu je bila potrebna njegova učiteljska plaća. Renoviranje se odužilo.
Godinu i pol dana kasnije, osjećao se zarobljenim.
On je povrijeđen čovjek. Nesreća njegovog sina, odustajanje od romana,
njegova žena objavljuje knjigu za knjigom.
On mora pisati!
Odustao je od antidepresiva i počeo snimati svoj život,
upuštajući se u neku vrstu autofikcije, možda inspiriran Sandrinom metodom.
Zašto ne? Ona je posudila nešto iz njihovih života.
Posudila je njegovu ideju.
Sačuvajte to za vašu završnu riječ. -Piše, ali odbija vidjeti da transkripcija
nije isto što i pisanje. Ponižava ga šutnja prijatelja izdavača.
Što smo čuli u raspravi 4. ožujka?
Energičnost, samovolju... Što je to?
Stanje očaja. Posljednji pokušaj prije odustajanja.
U svojim posljednjim danima, ovaj čovjek se nije suočio sa ratom u svom braku.
Suočio se sa vlastitim neuspjesima.
Sandra Voyter je kriva samo zbog toga što je uspjela tamo gdje njen muž nije.
Uprkos svemu, ovo nije bila završna riječ g. Renzija.
To nije bio Samuel.
Petak je večer, pred nama je vikend.
Prije nego što završimo, želim nešto reći.
Odlučila sam pozvati Daniela da ponovo svjedoči u ponedjeljak.
Ima važne nove informacije.
Pošto je svjedok sin optužene, i živi sa svojom majkom,
tražim od svih da se uzdrže od kontakta sa njim.
Naravno, ako je kontakt neizbježan, uzdržite se od rasprave o suđenju.
Gospođo Berger, ostat ćete sa Danielom cijeli vikend.
Pobrinite se da se ova pravila poštuju.
Insistiram da nitko, apsolutno nitko, ne smije ga pitati ništa o svjedočenju.
Ugodan vikend, odmorite se. Sud se raspušta.
Dođi se ugrijati. -Gotovo je za 10 minuta!
Jesi li dobro?
Mislim da želim biti sam.
U redu.
Možeš jesti u svojoj sobi. -Ne. Želim biti sam ovog vikenda.
Prije nego što svjedočim. -Sam? Samo ti i ja?
Je li tako?
Jesi li siguran?
Možemo naći drugo rješenje. Ovo je velika kuća.
Želim da ode.
Upravo sam razgovarala sa Danielom.
Želi biti sam ovog vikenda.
Do kraja suđenja.
Je li to ono što želiš?
Je li to zbog onoga što si danas čuo?
Jer nisam mogla ranije pričati sa tobom o svemu tome.
Nije nam bilo dozvoljeno da...
Nema razgovora o suđenju. -Znam, samo pričam sa svojim sinom.
Potpuno razumijem da ti treba tišina.
Mogu gledati svoja posla, da držim to za sebe.
Neću razgovarati s tobom ako ne želiš. Možemo li pokušati?
Ja ne govorim engleski. -Možeš pričati sa mnom.
Zašto ne bismo ti i ja porazgovarali o tome, a onda ti odluči?
Mislim da je donio odluku.
Odoh po svoje stvari.
Netko je rekao...
Naravno da te novac ne čini sretnim,
ali je ipak bolje plakati u autu nego u metrou.
Tko je to rekao? -Ne znam.
Žao mi je.
Hajde.
Pojedi sve.
Snoop...
Marge!
Marge. Dođi brzo, molim te!
Šta se događa?
Dao sam mu aspirin, baš sam zabrljao.
Dao si mu aspirin? -Da! -Koliko?
8 ili 10, ne mogu se sjetiti. Puno.
Nateraj ga da povrati. -Zašto si to napravio?
Nateraj ga da povrati! Molim te! -Samo malo.
"Natjerati psa povraćati." Sačekaj.
Treba nam slana voda. Odmah se vraćam.
Ne pomjera se. -Daniele, pomozi mi.
Otvori mu usta.
Pažljivo.
Tako je.
Dobro je.
Polako dolazi k sebi.
Šta se događa? -Povraćat će.
To je to. Biti će dobro.
Dobar pas.
Dobro je, diše. Gleda u nas.
Možeš li objasniti ovo?
Znaš, ja... nikada nisam čuo za...
pokušaj samoubojstva mog oca.
Nikada nisam čuo za...
psihijatra, lijek...
povraćanje i aspirin.
Kada je moja mama pričala o tome, sjetio sam se nečega
iz tog vremena.
Jednog jutra, Snoop je ležao na podu moje spavaće sobe.
Nepomičan. Smrdio je na povraćanje.
Mislio sam da je povratio.
Očistio sam mu njušku.
Mislio sam da ga je...
uhvatio virus ili tako nešto, jer se...
danima čudno ponašao.
Samo je spavao ili pio vodu.
Shvaćaš? Sad razmišljam kako je možda pojeo rigotinu mog oca,
i da mu je od toga pozlilo, a da je mama rekla istinu!
Dakle, eksperimentirao sam sa aspirinom da vidim kako će reagirati.
I ti si vidjela. Spavao je 14 sati. Sada stalno pije vodu.
Osjeća se potpuno isto!
Sve! Sve je potpuno isto!
Ali od...
od jučer, nisam siguran da li joj vjerujem ili ne.
Znao sam da su se svađali, ali...
nije bilo...
Nisam mislio da je toliko nasilno.
Tvoja sjećanja su sve u što si siguran,
i važno je reći poroti. Ali ti si samo svjedok.
Misliš li da ga je ubila?
Nije na meni suditi. -Znam, ali bar bi mi mogla reći!
Ne mogu odgovoriti na to. Moja uloga je da te zaštitim...
Pomozi mi, jebote!
Zapravo, kada nam nedostaje dokaz
da sudimo o nečemu, a nedostatak je nepodnošljiv,
sve što možemo je odlučiti.
Razumiješ? Kako bi prevazišli sumnju, ponekad moramo...
odlučiti krenuti u jednom pravcu, radije nego u drugom.
Pošto treba vjerovati u jednu stvar, ali imaš dva izbora,
moraš izabrati.
Dakle, moraš izmisliti ono u što vjeruješ?
Da, pa... u izvjesnom smislu. -Znači, ako nisam siguran...
ti kažeš da se moram pretvarati kako sam siguran? -Ne.
Ne, kažem da odlučiš.
To je drugačije.
Ono što me pogađa je što ne znamo tko je više lirski nastrojen.
Autor ili lik? -Oboje, bez sumnje!
Voyter koristi zabunu. Njena druga knjiga ide i dalje,
govoreći kako njen otac nije mogao podnijeti prvu.
Nesumnjivo točno. Raskol se produbljuje, prisiljavajući je da napusti svoju zemlju.
Plašeći se očevog bijesa, ona postaje plijen zastrašujućih vizija.
Pronašla sam ovaj zabrinjavajući citat u intervjuu. Ona kaže:
"Moj posao je da prikrijem tragove, tako da fikcija uništi stvarnost."
Da, i ono što uzbuđuje ljude u slučaju Samuela Maleskog,
je izgledati kao da dolazi iz jedne od njenih knjiga.
Izgleda kao da je to već napisala.
Čak i sumnje oko njegove smrti, način na koji je umro,
mutna ličnost Voyterove, amoralne, varljive osobine,
izgleda da preteruje... Sve izgleda kao i njene knjige.
Mislim da nije važno kako je umro.
Činjenica je, da je ideja da spisateljica ubija svog muža
daleko primamljivija, nego nastavnik koji izvršava samoubojstvo.
Ako zamislim da moja majka to radi, ne razumijem to.
Ali ako zamislim svog oca...
Mislim da mogu razumijeti.
Tužitelju, imate li pitanja? -Da.
Eksperiment na njegovom psu ne dokazuje ništa. Nije dokumentiran.
Još problematičnije je što su ovo providentna sjećanja,
očigledno bazirana na osnovu onoga što je čuo tijekom suđenja.
Nismo sigurni da se bilo što dogodilo kako je opisano.
Vremenski okvir od 6 mjeseci prije smrti Maleskog
potječe od svjedočenja optužene.
Volio bih znati...
Daniele...
Jesi se ikada zapitao
da to što se tvoj otac navodno predozirao,
možda nije pokušaj samoubojstva, već pokušaj tvoje majke da ga otruje?
Ne optužujem, samo naglašavam.
Dakle, uzimajući u obzir ove spekulacije, zašto birati jedno od ta dva?
Tvoja sjećanja govore o posljedicama, a ne o uzrocima.
Da. Razmišljao sam o tome, ali...
Ne vidim zašto bi to napravila.
Izgleda da kada nam nedostaju dokazi
da se uvjerimo kako se nešto dogodilo,
moramo tražiti dalje, kao što je slučaj na ovom suđenju.
Kad smo istražili sve i još uvijek ne shvaćamo kako se to dogodilo,
mislim da se moramo zapitati zašto se to dogodilo.
Hvala ti, Daniele. Jesi li završio?
Ne.
Želim još nešto reći.
Pošto je moj pas bio bolestan danima, tata i ja smo ga odveli kod veterinara.
Tata je bio veoma tih u autu.
Nije čak ni pustio muziku, što obično uvijek radi.
Poslije izvjesnog vremena, počeo je pričati o Snoopu.
Rekao je: "Znaš, mogao bi se razboliti.
Čak i uginuti. Znaš to. Moraš biti spreman.
Nisam želio to čuti.
Snoopu je bilo bolje. Bio je još mlad.
Nikada nije bio bolestan. Rekao sam mu da neće umrijeti.
Ali on je nastavio.
Rekao je: "Moraš biti svjestan toga. Desit će se to jednog dana.
I nije ni čudo što se Snoop umorio. Nije tako mlad u psećim godinama.
"Možeš li zamisliti njegov život?
On nije bilo kakav pas.
On je sjajan pas.
Izvanredan pas.
Razmisli o tome. On predviđa tvoje potrebe,
tvoje pokrete,
čuva te od opasnosti.
On provodi svoj život zamišljajući tvoje potrebe,
razmišljajući o onome što ne možeš vidjeti.
Možda je umoran. Uvijek brine o drugima.
Možda će jednog dana biti gotov. To bi se moglo dogoditi."
I sjećam se da je na kraju rekao...
Rekao je: "Jednog dana, kad dođe vrijeme da on ode, on će otići.
Nećeš mu moći pomoći. Pripremi se, biti će teško.
Ali to neće biti kraj tvoga života."
Mislio je na sebe.
Sada...
Sada znam da je mislio na sebe.
Molim porotnike da imaju na umu da je ova priča krajnje subjektivna.
Ni na koji način se ne kvalificira kao bilo koji oblik dokaza.
Da Serge, još uvijek smo ispred zgrade suda u Grenobleu.
Suđenje je trebalo završiti u petak, ali je sin Sandre Voyter, Daniel,
insistirao da ponovo svjedoči ovog jutra.
Porota još uvijek...
Gospođo Voyter, kako se osjećate poslije oslobađajuće presude?
Bilo je i previše priče na ovom suđenju.
Nemam šta više reći. Želim pozvati sina i otići kući.
Zahvaljujem se svojim odvjetnicima, koji su sve vrijeme vjerovali u mene.
G. Renzi, je li vam je laknulo?
Pohvale porotnicima, koji su vidjeli Sandru Voyter onakvu kakva jeste...
Marge, Sandra je.
Da, nevjerojatno je, laknulo nam je.
Je li Daniel želi razgovarati sa mnom?
Naravno, vjerojatno je umoran. Razumijem.
Ima li nešto protiv ako dođem kući večeras? Bi li više volio sutra, ili...
Idemo na večeru, a onda dolazim kući. Vidimo se.
Treba mi piće.
Još jedno!
Je li uvijek...
Kada pobijedite, je li ste uvijek ovakvi?
Nikada ne pobjeđujemo.
Ovo je jebeni prvi put u svom životu da smo pobijedili!
Ne! -Da! -Rekao si mi da si dobar odvjetnik.
Ne, nije istina! -Ovo nije ljuto. -Moraš probati, doista.
Pojeli smo previše. -Povratit ću.
Da popušimo jednu na brzaka. Odmah se vraćamo.
Prvo ti.
Nije tako lako? -Ne, nije.
Sa svim tim kostima i...
Idemo poslije ovoga? Spremna si ići kući?
Mogu te odbaciti.
Još jedno. Za put.
Naravno, za vozača.
Isto?
Mogu li dobiti još dva ova? Hvala.
Živjeli. -Živjeli.
Jesi li dobro?
Kaži. -Samo sam mislila...
Mislila sam da ću osjetiti olakšanje.
Ne osjetiš ga odmah.
Siguran si? -Nisam siguran.
Samo, znaš, kada izgubiš, izgubio si.
To je najgora stvar koja može desiti, a ako pobijediš...
očekuješ neku nagradu.
Ali je nema. Samo...
Samo je gotovo.
Možda ponekad očekujemo previše.
Da, možda.
Bok.
Žao mi je.
Pokušao je pričekati, ali je zaspao.
Idem sada. -Nećeš ostati? -Ne, ostavit ću vas na miru.
Bok. -Bok.
Plašio sam se da ćeš se vratiti kući.
I ja sam se plašila doći kući.
prijevod: PAYUTTI
Preuzeto sa www.titlovi.com