ПРОКЛАМАЦІЯ ПРО ЗВІЛЬНЕННЯ РАБІВ
ЛІ ЗДАЄТЬСЯ!
КРАЇНА В ТРАУРІ.
100 000 ДОЛАРІВ ВИНАГОРОДИ!
ПРЕЗИДЕНТ
ЗА КНИЖКОЮ
ПОЛЮВАННЯ НА ВБИВЦЮ
БІЛИЙ ДІМ
Дякую.
ТРИ РОКИ ДО ВБИВСТВА
- Добрий вечір. - Даруйте.
Ви міс Кеклі?
Так.
Я Едвін Стентон.
Президент Лінкольн дуже вас цінує.
Дякую.
Він нагорі. Віллі прихворів.
- Мені зайти в інший день? - О, ні.
Власне, містер Лінкольн любить приймати гостей,
коли діти хворіють.
Якщо мені варто скасувати свято й випровадити гостей, я так і вчиню.
Скажіть, усе серйозно? Я мушу знати.
Відпочивайте, місіс Лінкольн.
Спускайся.
Неодмінно.
Коли він міцно засне.
Завтра йому стане краще.
Дякую, лікарю. Лишитеся на танці?
Гадаю, сьогоднішні танці краще скасувати.
Не саме свято, але танці.
Через стан Віллі
- чи через шум? - Через шум.
- Дамо йому поспати. - Авжеж.
Ви вклали стільки зусиль у ремонт.
Дайте собі відпочити.
Я звикла чекати найгіршого.
Я молитимусь.
Ти надзвичайно красива.
Лік на дні чи тижні?
Дні.
І ми ніяк не можемо зарадити?
Ніяк. Може, послати по...
Можна щось зробити? Раптом вам що-небудь спаде на думку?
Глядіть його дуже уважно.
Пробачте, що я не був з вашою дружиною щирий.
Просто я помітив, що вона не готова це почути.
Усе гаразд. Ще один безтривожний вечір.
Дякую, док.
Лікар сказав, що до ранку Віллі стане краще.
Прекрасно.
Усе одно це занести?
Ейб буде вдячний.
Допомогти вам?
Дякую.
Президентові потрібна права рука, щоб скасувати рабство.
Усі гідні свободи, містере Стентон.
«Піп, мій друже,
життя складається з розлуки за розлукою, і так без кінця».
- До вас Едвін Стентон. - Так, дякую.
- Пане президент. - Проходьте.
Це для вас.
Едвіне, це дуже люб'язно.
Я надіявся, що він піде по моїх слідах, стане юристом. А тепер...
Тату, в роті сухо.
Секунду.
На.
Отак. Скоро прийде мама.
Добре? Відпочивай. Спи собі.
Так.
На.
Покличете місіс Лінкольн? Дякую.
Марсе, ви вирішили стати моїм воєнним міністром?
Вирішив, пане президент.
Добре. Проте в цій роботі мало приємного.
І слави я вам не гарантую.
Я клав рейки, щоб прогодувати сім'ю.
Важка праця, зате багато часу для думок.
Шпала до шпали, вигин за вигином.
Година за годиною, і от ти проклав шлях.
Сер, я створений для роботи.
То з чого почнете?
Візьму під контроль нашу телеграфну систему.
Перенесу центр комунікацій у Воєнне міністерство.
Прямий зв'язок з генералами на фронті, з газетами.
Підвищимо бойовий дух позитивними статтями в пресі.
Бойовий дух дає відвагу, а відвага приносить перемоги в битвах.
Я вважаю, що Ґрант і солдати Союзу переможуть з правильною підтримкою.
То ваш великий план – телеграми?
Так, сер.
Для початку.
Почнете завтра, Марс?
- Так, сер. - Добре.
Починається процес століття!
- Судять змовників! - Газети! Купуйте газету.
Сьогодні суд століття!
- Пане міністр! - На хвильку!
Пане міністр!
Чи суд над змовниками має сенс без Бута?
Цей суд розкриє змову, яка має більше ваги й впливу,
ніж один чоловік.
Скажу так: я щиро сподіваюся, що коли справедливість буде встановлено,
ми, як нація, об'єднаємося, щоб завершити роботу, яку почав
президент Авраам Лінкольн, перш ніж його жорстоко вбили.
З наміром...
ВІЙСЬКОВИЙ СУД ВОЄННОГО МІНІСТЕРСТВА
...підважити Конституцію
і повалити владу Сполучених Штатів
убивством президента Авраама Лінкольна,
спробою вбивства віцепрезидент Ендрю Джонсона
і Державного секретаря Вільяма Сюарда...
ми обвинувачуємо доктора Семюеля Мадда,
Льюїса Павелла, Едварда Спенґлера, Джорджа Ацеродта,
Мері Сюррат і Девіда Герольда
в організації змови проти Сполучених Штатів
разом з Джоном Вілксом Бутом.
Змови для знищення нашої влади
і її головних представників – президента, віцепрезидента,
держсекретаря,
і, в такий спосіб, підриву Конституції
й законів Сполучених Штатів Америки.
Також ми обвинувачуємо в цій змові
Джона Сюррата-молодшого, Джорджа Сендерса...
і Джефферсона Девіса.
Продовжимо завтра.
Ти замовив мого друга. Визнай.
КАМЕРА ДЖЕФФЕРСОНА ДЕВІСА
Я ні про що не жалію.
Я б геть нічого не змінював у своєму президенстві.
Ви себе дурите, пане міністр, ніби суд щось доведе.
Що Конфедерація мертва.
Ми ще здобудемо Білий дім
і піднімемо американський прапор.
І той прапор представлятиме Конфедерацію.
Ця країна здатна на краще.
Моя справа живе й буяє, і так буде завжди.
Часу обмаль.
Твій агент зібрав докази на Девіса?
Коновер у місті, але його викрили.
Сендерс і ТСК Монреаля знають, що він працює на мене.
Хороша новина в тому, що Коновер був подвійний агент
і працював у розвідці ТСК.
Хороша новина? Яким боком? Радше одна гірша за другу.
Хороша новина, бо тепер Коновер хоче розповісти те,
чого не міг розповісти раніше.
То ти кажеш, що чоловік,
який теоретично міг зупинити змовників, –
наш єдиний шанс їх засудити.
А ми б його послухали?
Що в нього є?
Він заявляє, що був у Монреалі й підслухав розмову
про те, що передувало 14 квітня.
Він також заявляє, що володіє документом,
який ТСК називає листом «песика».
«Песика»?
Про що мова?
Так Девіс прозвав Бута.
Джефферсон Девіс прозвав Джона Вілкса Бута своїм песиком?
Своїм песиком.
Коновер – головний свідок.
Везіть його сюди.
Можете йти, міс Сіммс.
Дуже вам дякую.
Захист піде на все, щоб вирвати перевагу.
Буде виставляти вас дурепою чи брехухою, чи і тим, і тим.
Я витримала батіг – витримаю й це.
Яка у вас освіта?
Я вмію читати. Проте до школи я не ходила.
Ви не ходили до школи?
Тобто ви вважаєте, що ми повіримо,
що ви розумієте різницю між фактом і вигадкою,
хоч узагалі не маєте формальної освіти?
- Сер, я не могла піти до... - Більше запитань немає, ваша честь.
Надіюся, мені дадуть договорити.
Необов'язково.
У Павелла був коричневий капелюх, зсунутий на один бік...
І дивився він на мене, як зараз.
Скільки вам років?
Приблизно 29 чи 30.
Ви не знаєте точно?
Люди, які народилися рабами, не знають дати свого народження.
Проте я знаю, що спроба вбивства мого працедавця була запланована.
Павелл обдурив мене, принісши аптечку з ліками.
На щастя, міністр Сюард вижив.
Проте я певен, що Павелл хотів його вбити.
Містер Спенґлер наказав стерегти коня.
Щоб був напоготові біля театру.
Я сказав, що мушу торгувати.
Він сказав, я не маю вибору.
Хіба вибір є не завжди, містере Берроуз?
З мого досвіду,
коли деякі люди кажуть: «Мусиш», це звучить...
То була погроза.
Ви стверджуєте, що містер Спенґлер стеріг Бутового коня
і відчинив йому двері?
З рукою на Біблії...
клянуся, що це правда.
Я помічник Воєнного міністра і кваліфікований телеграфіст.
Розкажіть про призначення цього інструмента.
Доказ номер 59, ваша честь.
Це шифр-ключ. Для дешифрування.
Де ви взяли цей шифр-ключ?
У кабінеті містера Бенджаміна.
Він держсекретар Конфедерації в Ричмонді.
Дякую.
Якщо ваша ласка, прошу
розшифрувати уривок з доказу номер сім,
який знайшли у готельному номері Джона Вілкса Бута.
І порівняйте його з іншим шифром.
Той самий шифр.
Я їх вивчав і порівнював.
Ви впевнені, що це той самий шифр?
Я найкращий фахівець у країні.
Чому в готельному номері Бута був шифр Конфедерації?
Це запитання до підсудних.
Запитань немає.
Ми знаємо, що Бут – актор.
Можливо, доказ номер сім – бутафорія для вистави?
Пістолет бутафорним не був.
Порядок у залі.
Мене звуть Ієремія Даєр.
Я пастор з Браянтауна.
Я знайомий з Семом Маддом з юності.
І яка в нього репутація?
У Мадда зразкова репутація.
Розкажіть, як доктор Мадд ставився до працівників. Слуг і рабів.
Вони небагато працювали.
- Його слуг вважали лінивими? - Такі ходили чутки.
Коли ви працювали плугатарем на фермі Мадда, як він до вас ставився?
Першокласно.
Давно ви знайомі з Мері Сіммс?
З раннього дитинства.
Ми дружили.
Та коли вона подорослішала,
усі слуги по сусідству перестали їй довіряти.
Вона бреше. Багато.
Натомість доктор Мадд приймає пологи й рятує життя.
Білих і кольорових.
Він добра людина.
Не знаю, чи мене вистачить.
Мері, послухай.
Ніхто не чекав, що буде просто, але ти матимеш свій шанс.
- Точно? - Так.
Не нервуйся.
Ти свідчитимеш?
Моє слово проти багатьох.
І всі вони кажуть, що Мадд – сама доброта.
А мене звуть брехухою.
Ти просиш мене виступити у федеральному суді проти білого чоловіка?
Людей вішали й за менше.
Невже ти не хочеш розповісти, на що він здатний?
Розкажи ти, що він зі мною зробив.
Майло, не мені це розповідати.
Що тебе турбує?
Вони називають її лінивою. І брехухою.
А я слуга-каліка. Як, на вашу думку, зватимуть мене?
Розповідь про те, як з вами вчинив Мадд...
покаже, який він насправді.
Але ніхто не повірить, якщо це розкажете не ви.
Це ваш шанс.
Дам вам кілька хвилин подумати.
Дякую, що дали мені захист.
Обіцяю розповісти цілковиту правду про Сюрратів, Бута
і всіх з пансіону.
Добре. Побачимося в суді.
Якщо не виступиш, ми можемо програти.
Прошу.
Сер, Майло виступить.
Добре.
Розраховувати на ваше свідчення?
Я прийду.
Ще попрактикуємося?
Ні, не хочу вас утомити.
Ви впораєтесь.
До зустрічі в суді.
Сер.
Пане міністр.
Сідайте.
Бейкер сказав зголоситися до вас у справі суду.
Як можу допомогти?
Офіцере Вайхмен.
Здається, я знаю, чому ви мовчали на підготовці. Можна з вами поговорити?
Думаю, що ви знаєте більше, про убивць президента,
ніж кажете.
Чому ви так вирішили?
Бо доктор Мадд казав...
Він казав, що ви чимало часу проводили з Сюрратом.
А він зустрічався з Бутом і Сюрратом після Вашинґтона в січні.
Мадд, Бут і Сюррат були знайомі до 14-го.
І я вважаю, що ви точно недоговорюєте.
Якщо я скажу, що вони всі були знайомі до 14-го,
ніхто мені не повірить.
Я скажу те саме.
І не...
І не тільки.
Та якщо все обернеться проти мене...
поясніть їм, чому ви мені вірите.
Розкажіть про лист.
Я справді вірю, що це доведе грандіозну змову.
Містере Сіммс, прошу уточнити для суду,
чи ви були рабом підсудного Семюеля Мадда?
Так, сер. Я був його теслею.
Як ви покалічились?
Доктор Мадд вистрілив мені в ногу.
Я в нього не стріляв.
Вгамуйте підсудного, інакше покинете засідання.
Сядьте. Тихо, докторе Мадд, або вийдете звідси.
Він брехун.
Чому у вас стріляв доктор Мадд?
Одного дня...
д-ру Мадду не сподобалася моя поведінка.
Вистрелив мені у стегно просто так. Ніби це жарт якийсь.
Дякую, містере Сіммс, це все.
Сторона обвинувачення викликає сестру Майло, Мері Сіммс.
Міс Сіммс...
будь ласка, уточніть для суду, чи ви також були рабинею
підсудного Семюеля Мадда.
Так, сер. Я працювала в домі.
Розкажіть суду, чи чули ви розмови між сусідом і доктором Маддом
про президента Авраама Лінкольна.
Сусід говорив з доктором Маддом.
І сказав: «Ейб Лінкольн, цей старий сучий син.
Краще б він давно вмер».
А доктор Мадд відповів: «Теж про це думаю. Краще б ми його вбили».
Ясно.
Розкажіть суду, чи в домі доктора Мадда
зупинялися гості.
Так, сер, конфедерати. У сірому.
І Мадд доручив мені зібрати їм провіант.
Скажу його словами: «Подбай про них».
І останнє: чи торік влітку був хтось такий, хто часто
відвідував доктора Мадда?
Так, сер. Джон Сюррат.
Він переважно лишався від суботи до понеділка.
Їздив між Ричмондом і Монреалем.
Дякую, міс Сіммс.
Якщо ви не хотіли їм помагати,
чому не пішли?
Я пробувала, сер.
Доктор Мадд мене висік.
Припустимо, що в неї є шрами, і не проситимемо їх показувати.
Хочете нас переконати: поважний доктор Мадд – агент Конфедерації?
Його будинок – зупинка на Таємній лінії?
Так, сер.
Мадд, Сюррат і Бут
дружили ще до вбивства.
Даруйте, та чи вчилися ви в школі?
Хто повірить у ці побрехеньки?
Не вірите мені – запитайте офіцера Вайхмена.
Назвіть своє ім'я і місце проживання.
Луїс Вайхмен.
Я жив у вашинґтонському пансіоні
місіс Мері Сюррат.
Матері Джона Сюррата, підсудного.
Чи бачили ви місіс Сюррат з підзахисними?
Так, з усіма.
Як ви познайомилися з удовою Сюррат?
Я орендував у неї кімнату, коли мене найняло Воєнне міністерство.
Та не усвідомлював, що мої сусіди по пансіону
планують убивство.
Бо я б про це повідомив.
Коли востаннє ви бачили Джона Сюррата?
Він покинув пансіон за кілька днів до 14-го квітня.
Сказав, що шукатиме роботу в Монреалі,
і скоро зі мною зв'яжеться.
Чи міг містер Сюррат покидати пансіон непомітно для вас?
Ні, це було б неможливо.
Ви були близькі ще з часів навчання?
Дуже близькі.
Наскільки?
У пансіоні його матері ми ділили стіл,
ділили кімнату й ділили ліжко...
спали разом.
Тиша в залі!
Ви ніколи не чули розмов між Сюрратом та іншими відповідачами?
Я чув таку розмову лише раз,
коли Сюррат привів мене у Бутів готельний номер у січні.
Там був доктор Мадд.
Бут заявив, що хоче придбати ферму Мадда.
Чи були у вас причини сумніватися в їхніх намірах?
Ні, я не знав, чому в Джона було золото,
коли він вертався з поїздок у Монреаль чи Ричмонд...
Проте він не казав, що залучений у діяльність конфедератів.
Дякую.
Ваша честь, я мав би всіляко захищати Джона Сюррата.
Але...
Усе, що міс Сіммс каже про нього, тепер здається мені логічним.
І я їй вірю.
Міс Сімс, ви молодчина.
Дякую, сер.
Я кореспондент «Нью-Йорк трібюн».
Два роки тому я повідомив Бейкера,
що маю джерело в Таємній службі Конфедерації в Монреалі.
Він не знав, що це джерело – я.
Щоб забезпечити собі дохід на війні,
я займався розвідкою одночасно для Воєнного міністерства й для ТСК.
Коли Лі здався, на вулицях Вашинґтона народ святкував.
У Монреалі всі чекали з Ричмонда наказу діяти.
Джон Сюррат приніс звістку – активувати «песика».
Песика?
Джона Вілкса Бута.
Хто звав Джона Вілкса Бута «песиком»?
У колах ТСК
всі чули, що Джефферсон Девіс звав Бута своїм песиком.
Тиша в залі. Порядок!
Я знав про їхній план.
Так мені його пояснив Сендерс.
Вони мали вбити президента, віцепрезидента
і державного секретаря.
Оскільки в Конституції не визначено процесу обрання нового президента,
почався б хаос.
Такий був їхній відчайдушний план на випадок програшу на полі бою.
Сендерс казав, що вірить
в успішне виконання плану Бутом.
Як доказ додаю знайдений мною лист, який так і не забрали.
Кому був адресований лист?
Джорджу Сендерсу, який тепер у Лондоні.
Джорджу Сендерсу. Зачитаєте лист суду?
«Песик упорався з завданням.
Він у безпеці.
А старий Ейб у пеклі».
Коли востаннє ви бачили Джона Сюррата в Монреалі?
За чотири дні до вбивства
у курильній готелю «Сент-Лоренс».
З повідомленням з Ричмонда.
- На яку тему? - Я не бачив.
Проте Сендерс обернувся до мене і сказав: «Отепер усе буде добре».
Як ви це зрозуміли?
Бут отримав наказ від Джефферсона Девіса.
Дякую, містере Коновер.
Ваше ім'я – Сенфорд Коновер?
Це не єдине моє ім'я.
Наше розслідування показало, що часом ви також вдаєте брокера.
Джеймса Воллеса?
Це також я.
Хто такий Чарльз Данем? Майстер підробок.
Це також я, сер.
То ви подвійний агент, і у вас три різні імені?
Яке з цих імен ваше, сер?
Я йду туди, куди веде історія.
І тому підробляєте докази?
Ні, сер, не підробляю.
Коли саме ви вперше побачили Бута, Сюррата й Сендерса в Монреалі?
Я повторю запитання.
Коли ви вперше побачили Бута, Сюррата й Сендерса в Монреалі?
Перед виборами, 17-го жовтня.
Тоді я вперше побачив Бута в Монреалі з Сюрратом і Сендерсом.
Точно саме в цей день?
Точно.
У мене є запис, що ви були в тюрмі за проникнення на чужу територію
цілий жовтень.
- Мене ненадовго заарештували, але... - Містера Данема, Коновера чи Воллеса?
Ви шахрай?
Як ви могли бути в монреальському готелі, якщо були в тюрмі?
Я помилився. Назвав не той місяць.
Ваша честь.
Хоч я й наплутав,
певен, що Джефферсон Девіс знав
про план убивства президента Лінкольна.
Я вважаю, що не лише знав, а й сам замовив його.
Як репортер, шпигун і майстер підробок
ви, мабуть, маєте неабияку уяву.
Чи ви навмисно лжесвідчили в залі суду?
Чи просто любите брехати?
Чи важливо, який то був місяць?
У захисту все.
Є новини?
Ні. Новин нема.
Поки що нема.
Хай як усе завершиться, ти довів, що вірний Ейбові.
Обвинуватити Девіса й Конфедерацію – це неабищо.
Вони знають, що ми все знаємо.
Хоч який буде вердикт, я спатиму спокійно.
Я засну, коли винні будуть покарані.
Ти не думай. Я теж цього прагну.
Судді ухвалили рішення.
Що думаєш?
Гадки не маю.
Усім встати.
Сідайте.
Не знаю, як уважають усі інші,
але я переконаний,
що Джефферсон Девіс винний у цій змові так само,
як Джон Вілкс Бут,
чиїми руками Девіс убив Лінкольна.
Однак судді постановили, що обвинувачення в грандіозній змові
було непереконливе.
Проте комісія вірить, що руками Джона Вілкса Бута
змовники в Ричмонді й Монреалі завдали смертельної рани,
через яку республіка втратила свого головного оборонця.
Змовники виплеснули на наші землі від океану до океану
дивне велике горе.
Утім, через заплямовані докази й технічні неточності,
комісія не змогла винести справедливий вердикт
щодо грандіозної змови з метою вбивства.
У майбутніх переглядах ми очікуватимемо таких доказів.
Проте ми ухвалили рішення щодо підсудних у цій залі.
Рішення зачитає воєнний міністр.
Дякую.
Мері Сюррат...
винна.
Льюїс Павелл – винний.
Джордж Ацеродт – винний.
Девід Герольд...
винний.
Усіх буде повішено завтра.
Едвард Спенґлер – винний.
Засуджений до шести років ув'язнення.
А Мадд?
Зараз буде.
І нарешті – доктор Семюель Мадд.
Винний.
Довічне ув'язнення й каторжні роботи.
Порядок! Тиша!
Я говорив правду.
Який сенс у правді, якщо навколо неї стільки брехні?
Ви знали, хто я, Бейкер.
Бейкер.
Вам запропонували кращу ціну?
Сьогодні я отримав підозрілий пакунок з Лондона.
Ви знаєте, де мене шукати.
Це все Сендерс.
- Міністре. - На слово.
- Міністре, на слово. - Міністре.
- Джентльмени. - Чи не було обвинувачення Девіса
в грандіозній змові надто амбітним?
Аж ніяк.
Джефферсон не поніс покарання,
але будьте певні,
сьогодні суд не виправдав Конфедерацію.
Чи підвели ви Лінкольна?
Його ми спитати не можемо.
Запитання про Реконструкцію.
Газети просять дозволу опублікування фото повішення.
Дозволяю.
А ще...
Національний архів забрав деякі предмети з наших доказів.
- Вони... - Добре.
Їх цікавить, де ділося 18 сторінок зі щоденника Бута.
Нехай подадуть запит.
Він був у Бейкера.
Бейкер каже, що у вас.
Нехай говорять з Бейкером.
А ще я помітив, що ваш камін потребував чищення.
Я про це подбав.
ЗА ЛАШТУНКАМИ
АБО ТРИДЦЯТЬ РОКІВ РАБСТВА І ЧОТИРИ РОКИ В БІЛОМУ ДОМІ
АСОЦІАЦІЯ БОРОТЬБИ З КОНТРАБАНДОЮ
...побачити вашу заявку на столі.
Яку заяву, сер?
Містер Говард заснував університет для кольорових студентів.
Коледж, де викладатимуть мистецтво, письмо й торгівлю.
Коли виконаю всі умови, то обов'язково подам заяву.
Едвіне.
Олівере.
Годину тому Джонсон сказав, що врізає бюро вдвоє.
Він наголосив,
що знає: ми допомагали звільненим за сприяння Воєнного міністерства.
Він щось замислив. Не знаю що.
Так. Дякую.
Уже пора. Ходімо.
Авжеж.
То...
Леді та джентльмени, вітаю вас.
Дякую всім, що прийшли.
Ми зібралися цього вечора,
щоб відсвяткувати публікацію дивовижної книжки міс Кеклі
і зібрати кошти для Асоціації боротьби з наслідками контрабанди,
яку заснувала Елізабет.
Тепер Бюро звільнених, яке очолює доблесний Олівер Говард,
всіляко підтримує чудову ініціативу міс Кеклі.
Поки роботу бюро не підтримує президент,
ми покладаємося на фонд міс Кеклі, який забезпечує ресурсами й підтримує
нещодавно звільнених, які переходять з рабства в громаду.
Тому надіюся на щедрі пожертви.
Я дуже захоплююся її справою і...
...щиро кажучи, я дуже захоплююся нею, тому...
Елізабет.
Дуже дякую, міністре.
Кожна ваша пожертва – це базові речі для людей у нужді.
Бо дуже багато моїх братів і сестер приходять з півночі
неготові до нового життя.
Якби не щедрі душі місіс Лінкольн
і містера Авраама Лінкольна...
нехай спочине в мирі.
Вони стільки разів помагали іншим, що я включила їх у свою книжку
«Тридцять років рабства і чотири роки в Білому домі».
Це все, що я хотіла сказати. Ваші пожертви підуть на добру справу.
Дякую, що прийшли. Гарного вечора.
Багато гостей.
Ви запросили Лоренсо Томаса?
Це той самий Томас, якого ти відправив в Арканзас?
Щось не склалося?
Чому він прийшов?
Мабуть, Джонсон шукає мені заміну.
Потримай.
Пане президент.
Дякую, що завітали.
- Лоренсо. - Едвіне.
Є розмова.
Проходь.
Ти хотів зіпсувати мені вечірку, тому я зіпсую твою.
Едвіне, я хочу, щоб ти вивів своїх людей з Півдня.
Я знаю, що ти не погодишся,
тому що це зупинить Реконструкцію.
Та нічого.
Бо я призначаю Томаса на твоє місце.
Завтра він пришле наказ.
Американці не готові до твоїх планів.
Усюди заворушення.
Я міг обвинуватити тебе.
Але не обвинуватив.
Якщо ти прибереш мене,
Конгрес почне розслідування,
і буде імпічмент.
Нехай Конгрес позмагається зі мною.
Ходімо, я все вам покажу.
Пане президент.
РЕКОНСТРУКЦІЯ Й ВОЗЗ'ЄДНАННЯ СПОЛУЧЕНИХ ШТАТІВ АМЕРИКИ
Мені потрібні ключі.
Авжеж.
Я поклав їх...
Десь їх залишив.
Я гляну.
Марс. Заходь.
ДЕНЬ ДО ВБИВСТВА
Може, пізніше?
Ні, ні.
Година минула.
Ми з Віллі поговорили через молитву.
Він такий же милий бешкетник, і я прочитав йому розділ
з його улюбленого роману.
Щотижнева година смутку, і це гоїть, тамує моє серце.
Якщо я ніколи не дякував тобі за цей ритуал, то дякую.
Що таке важливе
ти хотів розказати, що не дочекався мене в кабінеті?
Лі що, здався вдруге?
Не здався.
Знаю.
Джефферсон Девіс одумався
і вирішив приєднатися до Уряду.
Ні.
Ейб, як ти знаєш...
ми з Еллен оплакували нашого сина Джеймса, коли я прийшов в уряд.
Вона всім серцем підтримала моє рішення прийняти твою пропозицію.
Це були довгі роки й робота допізна.
І тепер, коли ми, слава Богу, нарешті здобули перемогу...
вона б хотіла, щоб я вернувся додому.
Пробуєш піти у відставку?
Так.
Еллен знає, що все не завершилось
тоді, коли Лі вивісив білий рушник.
Знає.
Я мушу вернутися до сім'ї,
та, безперечно, я буду на зв'язку з тим, кого ти обереш наступником.
Марс, я не можу прийняти твою заяву.
Ти й сам не віриш у свої слова.
Ти завжди більше вірив у Реконструкцію,
ніж у перемогу.
Ти потрібен мені як ніколи.
Краще поговоримо про відпустку.
Ми плануємо нарешті поїхати в Каліфорнію.
Поїдемо на пляж.
Їдь з нами.
Так. Коли приймемо поправки. Може, на той рік.
Скажи Еллен, що на це Різдво ти не працюватимеш.
Будеш удома на свята.
Ейб, зараз квітень.
Ейб, я віддав тобі й цій посаді три роки.
Я переконаний, що закладені мною плани...
Реконструкція створить більше труднощів, ніж повоєнні руйнування.
Ти наша головна опора.
Ніхто не розуміє ситуації в країні краще за тебе.
Не хочу й думати.
Я волію, щоб ти лишився, бо цього потребує наша країна.
Ти не можеш піти.
Мусиш провести нас крізь заключний акт.
Я чув, вам до смаку скотч?
Якщо хочете, то я приберіг пляшку 30-річного.
Він у коморі отам.
Я люблю витриманий скотч.
То відкоркуємо.
Зразу справа.
- Не пропустите. - Добре.
Хочете зупинити Реконструкцію?
Доведеться пройти повз мене.
Едвіне. Відчини, Едвіне.
Едвіне.
Едвіне, я воєнний міністр. Я через день приведу сюди армію.
СТЕНТОН ЗАБАРИКАДУВАВСЯ У ВОЄННОМУ МІНІСТЕРСТВІ НА ТРИ МІСЯЦІ.
ПОКИ СТЕНТОН ТРИМАВСЯ ЗА ПОСАДУ ВОЄННОГО МІНІСТРА,
ДЖОНСОН СТАВ ПЕРШИМ ПРЕЗИДЕНТОМ, ЯКОМУ ОГОЛОСИЛИ ІМПІЧМЕНТ.
«Дорогий генерале Ґрант».
НЕ КОРІТЬСЯ ТОМАСУ.
ЛИШАЙТЕСЯ НА МІСЦІ.
ЗАХИСТІТЬ НАШІ ГОЛОСИ!
ДЖОНСОНА НЕ ПРИБРАЛИ З ПОСАДИ, БО ЗАБРАКЛО ОДНОГО ГОЛОСУ.
ВІН НЕ ПЕРЕОБРАВСЯ НА ДРУГИЙ ТЕРМІН.
ДЖОНА СЮРРАТА-МОЛОДШОГО ВИДАЛИ СПОЛУЧЕНИМ ШТАТАМ,
АЛЕ НЕ ЗАСУДИЛИ.
СЮРРАТ – ДЖОН ВІЛКС БУТ ПОВСТАННЯ
ВІН ВЛАШТОВУВАВ МІТИНГИ ПО ВСІЙ АМЕРИЦІ
І ХИЗУВАВСЯ СВОЇМ ЗВ'ЯЗКОМ З БУТОМ.
МЕРІ СІММС БУЛА СЕРЕД ДЕСЯТИ ЧОРНИХ СВІДКІВ,
ЯКІ ВІДВАЖНО СВІДЧИЛИ ПРОТИ ДОКТОРА МАДДА.
ЇЇ СВІДЧЕННЯ ЗАФІКСОВАНО В СТЕНОГРАМІ ЗАСІДАННЯ.
ЧЕРЕЗ П'ЯТЬ МІСЯЦІВ ПІСЛЯ СУДУ БУЛО РАТИФІКОВАНО 13-ТУ ПОПРАВКУ,
ЯКА СКАСУВАЛА РАБСТВО В СПОЛУЧЕНИХ ШТАТАХ.
БІБЛІОТЕКА УНІВЕРСИТЕТ ГОВАРДА
ЧЕРЕЗ ПІВ РОКУ БУЛО ПРИЙНЯТО 14-ТУ ПОПРАВКУ,
ЯКА НАДАВАЛА ГРОМАДЯНСТВО Й РІВНІ ПРАВА
ЧОРНИМ АМЕРИКАНЦЯМ.
Гаразд.
- Не переживай. - Я дуже переживаю.
ПЕРЕДДЕНЬ РІЗДВА ЧОТИРИ РОКИ ПІСЛЯ ВБИВСТВА
- Як почуваєшся? - Добре.
Спустишся на сніданок чи принести тарілку сюди?
Ні. Я спущуся.
Що таке?
Є звістка з суду.
Твоє призначення схвалено.
Покажи.
Мене сердило, що ти так жертвував здоров'ям,
щоб стримати Джонсона.
Тепер я розумію.
Це того варте.
У суді твої рішення завершать роботу з Лінкольном.
Батьку. Ти зумів.
Рідні знають?
Спустися й розкажи.
Дідусь став суддею Верховного суду.
Я...
Я зараз спущуся. Ти йди.
Едді.
Дякую.
Ми завершимо почате.
Бо мусимо.
Батько вмер від відмови органів через астму.
Він так і не потрапив у Верховний суд.
Через два місяці після смерті міністра Стентона,
було ратифіковано 15-ту поправку до Конституції США.
Вона гарантує громадянам США,
незалежно від попереднього рабського статусу чи раси, право голосу.
ТО БУЛА ОСТАННЯ З ТРЬОХ ПОПРАВОК РЕКОНСТРУКЦІЇ ЛІНКОЛЬНА.
Ми завершимо почате. Бо мусимо.
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська