‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫שום התייחסות מצדו.‬
‫שום מבט.‬
‫שום סימן שהוא בכלל שם לב אליי.‬
‫ילדתי,‬
‫כבר סיפרת לי את זה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫זו הייתה בחירה שלך.‬
‫אפילו הסכמתי איתך.‬
‫אני לא מבין, מה הבעיה?‬
‫הבעיה היא שאני עדיין‬ ‫חושבת שאני אוהבת אותו.‬
‫- שונאת אותך -‬
‫- אתה דוחה -‬
‫- אתה מגוחך -‬
‫- אתה בנאדם מגעיל -‬
‫הסמפכ״לית.‬
‫אנחנו מוכנים.‬ ‫-אני באה.‬
‫- עם פיקארה ופיקונה -‬
‫אני מוכרח להגיד לך שבעיניי,‬ ‫הבקשה שלך היא מוגזמת.‬
‫תן את הסלולרי.‬
‫תן.‬
‫גם את שלכם.‬
‫תנו לי את הסלולרים שלכם!‬
‫לא!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫בבקשה, אל תפגע בנו!‬ ‫-מה הוא עושה?‬
‫עשינו הכול…‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫קום!‬ ‫-בבקשה, אל תפגע בי!‬
‫קום כבר!‬
‫תראה איך אנחנו נראים!‬
‫איזה מין גבר אתה?‬
‫ה־GPS השלישי פעיל.‬
‫טוב מאוד.‬
‫לו רוסו.‬
‫לו רוסו, קיבלנו את המיקום שלהם.‬
‫כן, אדוני. גם אנחנו קולטים את האות.‬
‫קדימה!‬
‫תכסו את הראשים בשקים.‬
‫לאן נוסעים?‬ ‫-תכסו את הראשים!‬
‫שוב?‬
‫תהיו בשקט.‬
‫אחד המשדרים נשאר במקום.‬
‫אולי הכריחו אותם להחליף בגדים.‬
‫לו רוסו.‬
‫לו רוסו, איבדנו משדר אחד.‬
‫אני רואה אותם.‬
‫טונינו מקלוסו נוהג.‬
‫בבקשה, אפשר לפחות לפתוח חלון?‬
‫אין לי אוויר.‬
‫תהיו בשקט!‬
‫שקט!‬
‫הם לא כל כך רחוקים מאיתנו.‬
‫אל תתקרבו מדי, שלא ייראו אותנו.‬
‫לו רוסו, שים לב. אני חושב שזה המקום.‬
‫כן, אנחנו רואים.‬
‫עוד מעט ניכנס.‬
‫עצור!‬
‫הם עברו למכונית אחרת.‬
‫איבדנו את האות השני!‬
‫הדרך עוד ארוכה?‬
‫לא, אנחנ…‬
‫אנחנו כמ… עט שם.‬
‫עוד חמש דקות…‬
‫…נגיע.‬
‫עצור!‬
‫מקלוסו בודק שלא עקבו אחריו.‬
‫אל תאבדו אותם!‬
‫תאכלו את הכריכים שלכם.‬
‫מעניין על מה הם מדברים.‬
‫אתה מכיר את האב הקדוש כבר הרבה זמן?‬
‫מתמיד.‬
‫ומהיום הראשון,‬ ‫הוא תמיד קרא לי ״חסר תועלת״.‬
‫למה הוא קורא לך ״חסר תועלת״?‬
‫מקרה מביש.‬
‫מקרה מביש ומחפיר.‬
‫הייתי אז בן עשר, כמו האב הקדוש.‬
‫ובאותו יום ארור,‬
‫הוא היה שם.‬
‫זה חייב להיות משכנע יותר.‬
‫תלמד את זה בעל־פה, טונינו!‬
‫שוב מההתחלה.‬
‫״אני מאמין באל אחד,‬ ‫אבינו הכל־יכול, בורא השמיים והארץ.״‬
‫אני מאמין ב…‬
‫אל א… חד,‬
‫בורא השמיים וה…‬
‫טונינו!‬
‫שוב, מההתחלה!‬
‫״אני מאמין באל אחד, אבינו הכל־יכול,‬
‫בורא השמיים והארץ.״‬
‫אני מאמין באל אחד,‬
‫אבינו הכל־יכול,‬
‫בורא ה…‬
‫טונינו!‬
‫אתה חסר תועלת!‬
‫חסר תועלת!‬
‫טונינו חסר תועלת!‬
‫חסר תועלת!‬
‫אתה חסר תועלת!‬
‫חסר תועלת!‬
‫טונינו חסר תועלת!‬
‫מאז אותו יום,‬
‫כולם קוראים לי ״חסר תועלת״.‬
‫אבל יום אחד, אני אצליח.‬
‫יום אחד, אני אהיה בוס גדול,‬
‫כמו האב הקדוש. אני יודע.‬
‫אל תדאג, טונינו.‬
‫ברגע שכל העניין הזה יחלוף,‬ ‫נחליף מילה עם האב הקדוש.‬
‫ב… בטח שתדברו עם…‬
‫…האב הקדוש.‬
‫בטח…‬
‫קדימה, בואו.‬
‫והכריך?‬
‫הם שוב בתנועה. קדימה!‬
‫הם שוב החליפו מכונית. קדימה.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫אני אקח את שני אלה.‬
‫אבל האב הקדוש…‬
‫האב הקדוש אומר‬
‫שזאת המשימה החדשה שלך.‬
‫אני צריך לעשות את זה?‬
‫מה, אתה לא מבסוט?‬
‫ב… בטח שאני מ…‬
‫…מבסוט.‬
‫הנה הם.‬
‫הם שוב החליפו מכונית.‬ ‫-קדימה.‬
‫נו כבר, טונינו…‬
‫מהבוקר אנחנו בדרכים.‬
‫טונינו, מה קורה?‬
‫הכול כמתוכנן.‬
‫הגענו. אני מריח בצל מטוגן.‬ ‫-כן.‬
‫כשהשוטרים יפרצו פנימה, נשתטח.‬
‫זה יהיה עניין של שניות.‬
‫טוב.‬ ‫-שמור על קור רוח.‬
‫אבל אתה…‬
‫אדון גמבינו,‬
‫זה אני, מרטורנה, השוער.‬
‫אתה מזהה אותי עכשיו?‬
‫השוער!‬
‫טביעת עין מצוינת.‬
‫בחיים האלה, לדעתי,‬
‫אם רוצים להחביא היטב מישהו, או משהו,‬
‫צריך להניח אותו לעיני כולם.‬
‫שכולם ייראו אותו,‬
‫ושאף אחד לא ישים לב אליו.‬
‫מי שם לב לשוער?‬
‫אתם יודעים,‬
‫אני צריך להגן על עצמי,‬
‫כי בימינו,‬
‫יש בוגדים בכל מקום.‬
‫מתי יגיעו השוטרים?‬
‫לא יודע.‬
‫ובכן,‬
‫תגידו לי,‬
‫מי מאנשיי הוא הבוגד?‬
‫זה שרוצה, לא פחות ולא יותר,‬ ‫שאני אשב בכלא?‬
‫לשקר‬
‫יש רגליים קצרות מאוד.‬
‫הוא לא מגיע רחוק.‬
‫תקשיב, אתה טועה.‬
‫אנחנו זוג אנשים מצוינים.‬
‫תשאל את מי שאתה רוצה.‬ ‫-כן.‬
‫תשאל את טונינו, הוא יודע. טונינו!‬
‫טונינו, למרבה הצער, לא יכול לאשר זאת.‬
‫טונינו לא פה.‬
‫איפה הוא?‬
‫בואו נאמר שהוא עוסק…‬
‫במשימה עדינה יותר.‬
‫לא תמצא בצל כזה בכל סיציליה.‬
‫אפשר להכין ממנו רוטב נהדר…‬ ‫ללקק את האצבעות.‬
‫תודה לך.‬
‫בבקשה.‬
‫- בצל, עגבניות, ריקוטה מלוחה,‬ ‫מלח, בזיליקום, יין, עוגיות -‬
‫אחי,‬
‫יש עוד זמן להכות על חטא.‬
‫תסירו את השקים.‬
‫ההסכם היה‬
‫שתהיו בשקט.‬
‫כן.‬
‫אני מקווה שהשינוי בתוכנית לא מפריע לכם.‬
‫חשוב להיות פתוח תמיד לשינויים,‬
‫כי…‬
‫בחיים, הדברים משתנים.‬
‫משתנים כל הזמן.‬
‫תראו כמה החיים שלנו השתנו‬
‫בשנים האחרונות.‬
‫אנחנו,‬
‫שנאלצים להסתתר כל הזמן, כמו חולדות.‬
‫אנחנו,‬
‫שנאלצים לעבוד בעבודות אחרות כדי להתפרנס.‬
‫זה לא רק בגלל המשבר הכלכלי.‬
‫לא.‬
‫זה באשמתנו.‬
‫מפני שלפני כמה שנים, עשינו טעות.‬
‫עשינו יותר מדי רעש.‬
‫יותר מדי חיסולים.‬
‫והפוליטיקאים, שתמיד היו בצד שלנו,‬
‫נאלצו להתחיל לעשות הצגות.‬
‫מעצרים, משפטים, חוקים נגד המאפיה…‬
‫הצגות.‬
‫אבל הציבור…‬
‫אוהב הצגות.‬
‫הציבור מאמין להצגות.‬
‫עד ש…‬
‫היום, הגענו למצב שהציבור‬ ‫נושא עיניים לפוליטיקאים,‬
‫שיפתרו את הבעיות האלה,‬ ‫שפעם אנחנו היינו פותרים,‬
‫ושהיום אנחנו כבר לא מסוגלים לפתור.‬
‫היום, המאפיה צריכה להשלים‬
‫עם עליונותם של הפוליטיקאים.‬
‫ידם בכול.‬
‫הרכש הממשלתי, גביית המסים,‬
‫התאגידים העירוניים, בתי החולים…‬
‫הגענו כבר למצב‬
‫שהפוליטיקאים בוחרים‬ ‫את המועמדים שמתמודדים בבחירות!‬
‫ואנחנו אמורים פשוט‬ ‫לסתום את האף ולהצביע להם.‬
‫אבל אני בטוח‬
‫שבמוקדם או במאוחר,‬
‫הדברים יחזרו להיות כמו פעם.‬
‫אנחנו רק צריכים‬
‫לחכות,‬
‫שהציבור‬
‫ישכח.‬
‫ואם יש דבר אחד שלמדנו מההיסטוריה,‬
‫זה שהציבור,‬
‫במוקדם או במאוחר,‬
‫שוכח.‬
‫דרך אגב,‬
‫שכחת את החצילים על האש.‬
‫אז שים עליהם עין, שלא יישרפו.‬
‫אספר לכם סיפור.‬
‫זה…‬
‫המחשב של גמבינו המסכן,‬
‫מנוחתו עדן.‬
‫משהו לא בסדר.‬
‫אני חושב שהכול מתקדם כמתוכנן.‬
‫מה לא מסתדר לך?‬
‫הוא מסיע שניים עם שקים על הראש,‬ ‫והוא עוצר לקנות עגבניות?‬
‫במחשב הזה מצאתי המון דברים מעניינים.‬
‫אחד מהם, במיוחד, היה מין יומן.‬
‫כי היו לו הרבה וידויים, לגמבינו המסכן.‬
‫תקשיבו.‬
‫״במשך שנים הייתי משרת נאמן של האב הקדוש.‬
‫טיפלתי בענייניו, יום אחר יום.‬
‫ייעצתי לו בענייני השקעות,‬ ‫ועזרתי לו לשלם פחות מסים.״‬
‫המסים הם הבעיה האמיתית של המדינה הזאת.‬
‫אנחנו יודעים.‬
‫״אך האב הקדוש לא היה חושד לעולם‬
‫שאני שומר לעצמי חלק מההכנסות שלו.‬
‫אף אחד לא היה מנחש לעולם,‬
‫לולא מישהו הגיש לי כזה חשבון אסטרונומי.‬
‫הזר הזה החל לסחוט אותי.‬
‫מדי יום הוא דרש יותר,‬
‫עוד ועוד כספים,‬
‫ואיים עליי שאם לא אשלם,‬ ‫הוא ילשין עליי לאב הקדוש.״‬
‫ריקוטה מלוחה כזאת לא תמצא בכל סיציליה.‬
‫היא טובה?‬
‫אם תרצה, אתן לך לשוחח‬ ‫ישירות עם הכבשה שיצרה אותה.‬
‫עוד שני אירו.‬
‫באמת?‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫וזה בחינם.‬
‫משהו לא בסדר.‬
‫מה את אומרת?‬
‫ולנטינו לא אוכל גבינה.‬
‫אדוני התובע, המשדר הפסיק לזוז.‬ ‫איבדנו אותו.‬
‫אל תאבדו קשר עין.‬
‫גורלם של סלבו ו־ולנטינו בידיכם!‬
‫״עד שנמאס לי להיסחט בידי אותו אלמוני,‬
‫ואז התחלתי לשתף פעולה עם המשטרה.‬
‫מפני שהבנתי‬
‫שזו הדרך היחידה שלי להינצל.״‬
‫דווקא לא נראה לי שהוא הבין.‬
‫אתם, לעומת זאת.‬
‫הבנתם?‬
‫כן.‬ ‫-טוב…‬
‫אז גמבינו נסחט בידי מישהו,‬
‫שדרש ממנו כסף‬
‫בתמורה לשתיקה שלו.‬
‫זה עצם העניין.‬
‫בדיוק.‬
‫וכדי להיחלץ מזה,‬
‫מה הוא עשה?‬
‫הוא ביקש הגנה מהמשטרה.‬
‫בטעות, כמובן.‬ ‫-בטח.‬
‫ומה זה אומר?‬
‫שהוא נהיה משת״פ.‬
‫סליחה על הביטוי.‬
‫בדיוק.‬
‫ומה זה אומר?‬
‫שאין אף אחד אצלנו במ…‬
‫במספרה.‬
‫במאפיה!‬
‫במאפיה, כן.‬
‫שרוצה ל…‬
‫להתערב.‬
‫להשתלב.‬
‫להפליל אותי!‬
‫״להפליל אותי״. זה היה קל.‬
‫אם כן,‬
‫אין בוגד בבית שלי,‬
‫מלבד גמבינו, כמובן.‬
‫ואתם…?‬
‫שניים.‬
‫בראבו…‬
‫שני…‬
‫מתים!‬
‫אנחנו שני מתים! אנחנו…‬
‫מתים?‬ ‫-בראבו.‬
‫זה לא בסדר.‬
‫אדוני התובע, אנחנו צריכים להתערב.‬
‫הם יודעים שאסתר מסתתרת במנזר.‬
‫לא בטוח, אדוני התובע.‬
‫יכול להיות שזה צירוף מקרים.‬
‫אולי טונינו הלך לשם מסיבה אחרת.‬
‫במה אוכל לעזור?‬
‫באתי הנה לקנות מעוגיות השקדים האלה‬
‫שאתם מכינים.‬
‫כן. אבל אנחנו מוכרים אותן רק למאמינים.‬
‫אתה אדם מאמין?‬
‫ב… בטח.‬
‫אדוני התובע, אני הולך לשם.‬
‫לא!‬
‫אדוני התובע, אם נתערב עכשיו,‬ ‫נסכן את המבצע כולו.‬
‫לו רוסו, חוששני שעלינו לקחת את הסיכון.‬
‫אקח על עצמי את האחריות.‬
‫האב ארמנדו,‬
‫בלי להעליב, לעוגיות האלה אין טעם.‬
‫הפסקנו להשתמש בסוכר לבן, שהוא רע לבריאות,‬
‫כל הרופאים מסכימים על זה,‬
‫והכנו את הבצק מקמח אורז.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫את די חיה, יחסית לאישה מתה. בואי.‬
‫מי אתה?‬ ‫-בואי איתי.‬
‫בואי איתי!‬ ‫-לאן אתה לוקח אותי?‬
‫עוד תראי.‬
‫מספיק עם השטויות שלך ושל החבר הקטן שלך!‬
‫מה עשיתם לבעלי?‬ ‫-קדימה!‬
‫או שאהרוג אותך כאן, בזמן שתשירי מזמורים.‬
‫ראית?‬
‫הוא ידע שהיא שם.‬
‫אדוני התובע, אסתר בידיו.‬
‫זה הזמן להתערב.‬
‫כמו שחשבתי,‬ ‫האנשים במכונית אינם ולנטינו וסלבו.‬
‫אדוני התובע, הם יובילו אותנו אליהם.‬
‫זה הסיכוי האחרון שלנו להציל אותם.‬
‫אדוני התובע, חייבים להתערב.‬ ‫שני אזרחים נמצאים בסכנה.‬
‫אתה תהיה אחראי אם סלבו ו־ולנטינו ייהרגו.‬
‫כן, אבל גם הם שני אזרחים.‬ ‫-כן.‬
‫אדוני התובע, הם עדיין בחיים.‬
‫עדיין אפשר להציל את כולם.‬
‫לו רוסו,‬
‫נשמע בקולה של הסמפכ״לית סקליה.‬
‫סע.‬
‫יותר מהר!‬
‫סע!‬
‫קדימה!‬
‫מהר!‬
‫מה אתם עושים?‬
‫למה, האב הקדוש?‬
‫אני יודע שלא היה לכם קשר לזה.‬
‫לא…‬
‫הרעיון היה של התובע הכללי, המסכן.‬
‫הוא עדיין סובל נורא‬
‫מאז מותו הטרגי של חברו ועמיתו.‬
‫במהירות הזאת, עלולים לראות אותנו.‬
‫אני יודעת, לו רוסו,‬ ‫אבל זה סיכון שעלינו לקחת.‬
‫תפנה פה.‬
‫תפנה.‬
‫בוס.‬
‫חסר תועלת?‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫זאת אסתר!‬
‫אתה יודע מי זאת?‬
‫זאת אשתו של המקורנן הזה.‬
‫ואתם זוג בוגדים.‬
‫המפקח ג׳קסון!‬
‫קדימה!‬
‫פנימה!‬ ‫-פנימה!‬
‫פנימה!‬
‫רדו! על הברכיים!‬
‫על הברכיים!‬
‫רדו!‬ ‫-רדו!‬
‫לא לזוז.‬
‫אלוהינו!‬
‫היית טוב ומיטיב למשרתים שלך,‬
‫כמו שהבטחת!‬
‫תהלים קי״ט, פסוק ס״ה!‬
‫אתם אנשים מאמינים?‬
‫״לעוף…‬
‫לשיר…‬
‫בשמיים הכחולים‬
‫שמח להיות שם‬
‫איתך…״‬
‫ידעתי שאתה מאוהב!‬
‫קדימה.‬
‫חבר׳ה, ככה לעולם לא אשלים את התואר שלי!‬
‫ידעתי שהדלתות האלה לא יותקנו לעולם.‬
‫את יכולה לצאת.‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב.‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב.‬
‫אין לך משהו להגיד לי?‬
‫לא.‬
‫אז למה אתה לא שואל אותי?‬
‫שואל מה?‬
‫אם אהבתי אותו.‬
‫טוב…‬
‫זה כבר לא משנה.‬
‫בכל אופן, לא אהבתי אותו.‬
‫אבל באותו רגע, לא אהבתי גם אותך.‬
‫בכל מקרה,‬
‫אם עדיין אכפת לך…‬
‫הבנתי שאני עדיין אוהבת אותך.‬
‫עכשיו יש לי שאלה אליך.‬
‫תשאלי.‬
‫מה חשוב לך יותר:‬
‫שבגדתי בך, או שיכולת לאבד אותי לתמיד?‬
‫איזה מין שאלה זאת?‬
‫זה מה ששאלת‬ ‫כשגיליתי על הרומן שלך עם הקופאית.‬
‫מצטער, אסתר.‬
‫אני לא יכול.‬
‫סלחי לי.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫נו?‬
‫תעדכנו אותי.‬
‫תגידו משהו!‬
‫הוא לא פה.‬
‫הוא הצליח לברוח.‬
‫- כעבור זמן מה -‬
‫אגיד לך משהו, חבר:‬
‫אני עם סדרות טלוויזיה גמרתי.‬ ‫לא רוצה לשמוע עליהן.‬
‫סוף סוף.‬ ‫-די.‬
‫אפילו נתתי את הטלוויזיה שלי במתנה.‬
‫כמה זמן אני כבר אומר לך?‬
‫מה שכן, בערבים בלי טלוויזיה, הזמן לא זז.‬
‫לא נורא, בקרוב תתרגל.‬
‫אולי תעבור לגור איתי?‬
‫לא יכול. אתה יודע, אני עובר לגור עם אגתה.‬
‫אה, כן?‬ ‫-בטח.‬
‫אנחנו רק מחכים שהבן שלה יחזור כדי לבשר לו.‬
‫ואימא שלך מסכימה?‬
‫אין צורך בסרקזם הזה.‬
‫בסדר, אבל אתה יכול לבוא לגור איתי בינתיים.‬
‫עכשיו שנינו רווקים.‬
‫אני נפרדתי מאסתר ואתה נפרדת מאימא שלך.‬
‫בוא ניהנה מזה.‬
‫סליחה, אני הייתי נשוי לאימא שלי?‬
‫אה, רק יצאתם קבוע?‬
‫תראה אותו, עם העגלה הזאת מלפני מאה שנה.‬
‫הוא עוד עלול להרוג מישהו.‬
‫סע, תעקוף אותו.‬
‫ד״ש לדון ויטו קורליאונה!‬
‫כעת אנו תוהים, מלאי תקווה,‬ ‫בעקבות אירועי היום שחלף:‬
‫האם תתרחש מלחמת מאפיה חדשה?‬
‫עדיין נותרה בעינה תעלומה אחת:‬
‫מי רצח את אדון גמבינו?‬
‫אגב, אתה יודע שאתמול לא הצלחתי להירדם,‬
‫בגלל משהו קטן שכל הזמן הציק לי.‬
‫מה?‬
‫כשנכנסנו לדירה של גמבינו,‬
‫הטלוויזיה של גמבינו הייתה תקינה.‬ ‫הדלקתי אותה.‬
‫נו?‬ ‫-אז זה מוזר.‬
‫אם הטלוויזיה הייתה תקינה, למה הוא קרא לנו?‬
‫מה אתה אומר, סלבו?‬
‫שזה מוזר, גבר.‬
‫אילו הייתי הרוצח,‬ ‫הייתי דואג ששני חבר׳ה כמונו יהיו שם,‬
‫במקום הנכון, בזמן הנכון, כדי להפליל אותם.‬
‫סלבו, הבטחת שתפסיק להגיד לי‬ ‫״אילו הייתי הרוצח״…‬
‫זהירות!‬
‫אין פה אף אחד. בוא נברח!‬
‫כשנגיע הביתה, נשמיד את כל הראיות.‬
‫ראיתי את זה בהקדמון של ״מגע הרוצח״.‬
‫הקדמון?‬
‫״מבט הרוצח״.‬
‫השתגעת?‬
‫לא מספיק לך מה שעברתי בגללך?‬
‫הפעם נעשה מה שאני אגיד.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬