Albert. Sådan ja.
God dreng, Albert!
- Sikke noget lort, ikke? - Jo, det er noget lort!
Giv ham ikke det der. Det er kun salt og nitrit.
Du skal heller ikke spise dem.
At spise er som at tale. Det definerer dig som person.
Desuden definerer det din eksistens i verden.
Eksisterer jeg ikke, hvis jeg spiser chips?
Du er passiv og sluger alt foran dig. Ligesom Albert.
Ulydighed er ægte mod i dag.
Hvorfor adlyder jeg så dig?
Det er anderledes. Jeg er ikke systemet.
God dreng.
- Her. Tag den på. - Nul, far. Den stinker af blæksprutte.
Gør dig umage, når du er med for en gangs skyld.
- Desuden er vi forsinket. - Jeg sagde, jeg havde planer.
Spille spil med dine fjollede venner?
Du sagde, jeg ikke behøvede at tage med.
- Uden mig var du kommet til tiden. - Du laver sjov!
Du vidste, vi havde en vigtig tid på hospitalet, og så...
Vent, Émile. Hvad fanden?
For pokker! Émile!
Hop ind i bilen!
- Hold op! - For helvede!
Vi har en aftale. Basta. Jeg vil ikke skændes...
- Slap af! - Rør mig ikke!
Møgsvin!
Stands!
Kom tilbage!
Kom nu, Émile.
Kør!
- Mærkelige tider. - Så sandt.
- Hold op. Forstyr ikke andre. - Det gør ikke noget.
Hr. Marindaze.
Émile.
Hej François. Hej Émile. Godt at se dig igen.
Så... Lana får det bedre.
Betydeligt bedre. Det er tre uger siden hendes sidste anfald.
Jeg vil ikke fejre det på forskud, men behandlingen ser ud til at virke.
Vi er sikre på, vi kan stabilisere hendes tilstand.
Det er de første gode nyheder. De andre er...
Modtagelsescenter Syd åbner tidligere end planlagt.
Din kone bliver flyttet til maj sammen med vores andre patienter.
Maj i år?
- Flytter I med hende? - Ja. Naturligvis.
Jeg kontaktede en kollega, der fandt en skole til Émile.
Vi arbejder på det og tager os af alt.
Du sagde, vi skulle tale om det først.
Émile, syden er fantastisk. Flytningen vil gøre os godt.
Jeg har sagt, at mennesket ikke er stillesiddende.
Den livsstil bliver vores død. Centret er en mulighed.
Med den bedste behandling kan hun til sidst komme hjem.
- Det er det vigtige. - Vil hun være normal der?
Disse mutationer...
...er et nyt fænomen. Det er kompliceret.
Jeg indrømmer, vi famler i mørket, men vi kommer tættere på.
På to år har vi gjort fremskridt med at forstå sygdommen.
Så mist ikke håbet.
Du siger, at læger er kvaksalvere, og nu er du enig med dem.
Det har jeg ikke sagt. I hvert fald ikke med de ord.
Lægen har bare ret.
Det er et spørgsmål om tid. Vi finder ud af det til sidst.
- Rabies, pesten, mæslinger. - Og ebola? Diabetes?
- Forkølelse? Ingenting. - Du hørte, hvad hun sagde.
- Behandlingen virker. De gør fremskridt. - Store. Din mor er rolig.
Det kan ikke sammenlignes med før, din far bragte hende hertil.
Før I bragte hende ind. Med magt. Jeg bragte ikke nogen ind.
François, for 117. gang, det var ikke en mulighed at beholde hende.
Hvorfor er du så nedladende? Han studerer faktisk.
Jeg er ikke nedladende. Situationen blev farlig.
"Født til ikke at besvære, miste respekt eller tålmodighed."
René Char opsummerede det.
Besøg din mor?
De har tyndet ud. Det er meget bedre nu.
Du kan se den fjerneste del nu.
Går du stadig ture?
Du har brug for frisk luft.
Émile...
Jeg er straks tilbage. Vi går ingen steder.
Hvad venter du på? Tal til hende.
Hun forstår stadig ikke noget.
Smil.
Hun er din mor.
Se, der er det.
MODTAGELSESCENTER SYD
Det er fantastisk! Skabe og hele baduljen.
Sikket pragtfuldt sommerhus!
- Mærker du den friske luft? - Jeg mærker, du trænger til et brusebad.
Vær ikke så gnaven. Det er kun midlertidigt.
- Det er en fed midlertidig bolig. - Lad mig gå!
Albert, bang!
Så...
Vi har en ny elev resten af året.
Jeg vil have, I tager godt imod ham.
Noget at sige?
Ja, jeg hedder Émile. Rart at møde jer.
Jeg har kun været her i to måneder, men jeg glæder mig til at lære jer at kende.
Er dit navn Émile? Hader dine forældre dig?
Sjovt.
Tak, Victor, for den konstruktive kommentar.
- Er du gået om? - Nina!
Det er mærkeligt, at du dukker op nu. Lavede du ballade?
- Nej, min far flyttede for sin karriere. - Hvad laver dine forældre?
- Min far er kok. - Og din mor?
Min mor er død.
Tak, Nina.
Émile, du kan sætte dig ned.
Godt arbejde, Nina. Ret pinligt.
I sidste uge læste vi Phaedra. Nåede I...
Nina, jeg håber, det er relevant.
Til Émile... Bliv ikke stødt. Du er ny, og jeg var nysgerrig.
Min ADHD får mig til at sige tingene ligeud.
Mine tanker ræser, og så får jeg dårlig samvittighed.
- Okay, det er helt i orden. - Hvad stammer arret fra?
Lynet.
- Hvad er din yndlingsmusik? - Det er nok. Kan vi komme videre?
Tak.
Så, Phaedra. I sidste uge diskuterede vi definitionen af katarsis.
Kan nogen fortælle mig, hvad det betyder?
Jordan vil gerne fremføre monologen, men er for genert til at spørge.
Det ville være en fornøjelse, men hold op, Victor.
- Laver du ikke mad? - Laver mad, serverer...
På et sted som dette skal man håndtere flere roller.
- Naïma, det er min søn, Émile. - Hej, Émile.
- Det dufter lækkert. - Tak.
Den lille fyr er her!
Jeg hedder Jacques. Din far siger, du er en god kok.
- Hvis det giver godt. - Meget pragmatisk.
- Kan du lide det her? - Ja, byen og alt det der er fedt.
Den har sin charme bortset fra det nye betoncenter.
- Ja, med dets monstre. - Nemlig, og altså...
François, tager du dig af kanoerne?
Ja. Straks tilbage.
Serverer ingen?
Er du bange for væsnerne?
Der er intet at frygte.
Vejret er helt vildt!
Kan du se skyerne?
Fandens!
For helvede!
Skide sommerhus!
Vækkede jeg dig?
Gå i seng. Det er sent.
Fandens!
En, to, tre...
Kom nu, på samme tid.
Lidt mere.
Hallo? Ja det er mig.
Hvordan det? Vent.
Jeg forstår ikke. Hvad skete der? Hvornår?
Hvor?
Kør videre.
Far, hvad laver du?
- Hallo! - Far, hvad fanden?
- Stands! - Far! Lad mig gå!
Stop!
- Slip mig! - I skal ikke være her!
Slip mig! Hvor er min kone?
- Lad os være! Slip mig! - Slap af!
Hvad drejer det sig om?
En civilist og hans søn. De leder efter hans kone.
- Hun er et kryb. Jeg mener et væsen. - Et offer.
Politiassistent Julia Izquierdo. I er i gode hænder.
- Hører du mig? - Far!
- Hvad skete der? - Bussen kørte af vejen.
Stormen væltede et træ på vejen.
- Hvad er din kones navn? - Marindaze, Lana.
Vi har ikke fundet hende endnu. Over 40 er savnet. Vi er kun lige begyndt.
- Izquierdo! - Kommer.
Min kollega tager jeres oplysninger.
- Hvilke oplysninger? - Det nødvendige for at finde hende.
- Vi arbejder på det. - Tak, politiassistent.
- Din T-shirt. - Min T-shirt?
Hendes lugtesans er forstærket. Hun vil kunne lugte den.
- Og finde os. - Mor kommer ikke tilbage.
Jeg forstår, men du tager fejl.
- Giv mig din T-shirt. - Nej, det gør jeg ikke.
Okay, gå ind i varmen. Godnat.
Fandens!
Hvad fanden laver du, far?
Der bliver nok undtagelsestilstand på grund af krybene.
Flere udgangsforbud, og jeg tager livet af mig.
Jeg hørte, de fangede en i byen. Der var politi overalt.
- Jeg gad godt at se en. - Mener du det?
Gik det?
Hej.
- Er du allerede træt? - Ja, jeg sover dårligt.
Ja, hængende øjenlåg! Op med dem!
Forstår du ikke? Ja, hængende øjenlåg! Op med dem!
Sportstøj obligatorisk, Marindaze har en trøje på. Find fejlen!
Længere skridt. Højere knæ.
- Man lobber ikke en diskos. - Jeg gør altså mit bedste.
Alle har en aktivitet, Marindaze slår rod. Find fejlen.
Fejlen er Marindaze.
Marindaze, tovtræk med det svagere hold.
Vågn op og vis entusiasme! Af banen! Folk løber der!
Træk! Hårdere! Kom så, piger!
- Træk, Nina! - Hårdere!
Svagt. Spænd musklerne!
Kom nu, giv ikke op!
Hvad nu?
- Han er alene. Træk! - Kom så, piger, træk!
Gutter, hjælp jeres ven.
- Træk! Hvad laver I? - Hvad tror du selv?
Sådan! Fremragende!
- I er elendige. - Narrøv.
Godt arbejde, Marindaze. Kom med til festen på fredag.
Det er hos mig!
Så bliver Mokhtari glad. Ikke sandt, Mokhtari?
Jeg må gå.
- Hvad er der med ham? - Er du okay?
Hvad fanden er det?
Émile, det er far. Jeg arbejder i aften, men har lavet lasagne.
Den skal bare varmes. Ikke i mikroovnen. Elsker dig.
Skal du i krig?
Og du åbner et steakhouse?
Fik du mine beskeder? Jeg ringede 15 gange.
- Er der ikke nogen, der har opdateret dig? - Nej.
Jeg er ked af det, men vi leder ikke længere.
- Hvorfor ikke? - Jeg spurgte om det samme.
Jeg forventede at arbejde i døgndrift, men de sender militæret ind.
Vi skal give dem husly og mad, som du kan se.
God holdspiller, selvfølgelig, men det pisser mig af efter træning hele året.
Jeg er stærk nok til at konkurrere i OL, og de sender mig ud for at købe hotdogs.
Altså... "Ære og Fædreland!"
Skal du i krig?
Modtaget. Vi er på plads med Izquierdo.
Indsatsstyrken. Hvad er der sket?
Der var et kryb derovre.
Evakuer roligt og roligt.
Sikr indgangen og tøm butikken.
Folkens, vi...
- Hvad laver du? - Lana!
- Stands. Hører du?
Stands!
Jeg har hende!
Vi ønsker at informere om en igangværende politiaktion.
Fortsæt venligst til kassen. Tak.
Vær ikke bange.
Evakuer venligst. Vi tager os af det.
Kommandøren takker for din indsats.
Hvad er tingene egentlig til for?
Camping.
Sikkert.
Du ved, at du ikke må bevæge dig rundt i skoven.
Ja.
Politiassistent!
Julia.
François.
Bonnell, i bilen.
Vågn op. Der stinker herinde.
- Hørte du ikke uret? - Lad være, far!
- Hørte du det ikke? - Ud!
- For fanden, det stinker!
- Fart på. Jeg vil gerne snakke. - Jeg kommer.
KOMMER DU TIL JORDAN PÅ FREDAG?
Du spiste ikke lasagnen. Er du syg?
Nej, jeg var ikke sulten. Hvad er alt det her?
Sid ned.
- Hænger du tøj på buskene igen? - Der er overlevende. Jeg så en.
- Vi begynder at lede i weekenden. - Så du overlevende?
Vi triangulerer herfra og søger mod vest, væk fra floden.
Tro mig. Vi finder hende.
Jeg skal til fest på fredag. Det bliver sent.
Det er ikke en forhandling. Du følger med. Festen kan vente.
Jeg forstår.
Okay, men kom ikke for sent. Du har brug for syv timers søvn.
Fedt, ikke? Vi holder ofte fester her.
Jordans forældre er rige og aldrig hjemme. Her.
Cirkulære bevægelser er svære.
Man kan ikke bevæge sig frit i rustningen.
- Hvorfor prøver du ikke en rigtig sport? - Det er en rigtig sport.
- Den her er sej! - Til sankthans...
- skal jeg udkæmpe en duel. - Virkelig cool.
Forsigtigt. Den er sart.
- Hvad går sankthansfesten ud på? - En traditionel fest med pølser.
- Kommer du? - Jeg står i baren, så jeg misser showet.
Ikke et show, en duel. Man må ikke slå i leddene.
Det bliver aflyst på grund af væsnerne.
- Er du okay, Maëlle? - Hvor skal du hen?
Det er ikke sikkert, det bliver aflyst.
- Det er ikke det... - Hvad er det så?
I går så jeg en.
Efter italiensk, ikke langt fra rådhuset.
Det var en kvinde med et frygteligt ansigt.
Ting kom ud af hendes mund, som et insekt.
- Jordans mor. - Hun kiggede på mig.
Jeg sværger. Hendes øjne var fulde af had.
Vent, rådhuset? Du har ingen undervisning i nærheden.
Tror du mig ikke? Du er ikke på min side.
Jeg tror på dig, men vil have fakta.
- Okay, Émile? - Alt i orden?
- Han er bare stiv. - Han har det ikke godt.
- Jeg skal nok klare mig. - Her. Under tungen.
- Utroligt! - Sikke en liderlig buk!
- Hvor uhygiejnisk. - Vi har mistet Émile.
Er du okay, Émile?
Hvad var det?
- Læg det ned. - Hvem vil hakke et kryb?
- Hold kæft. De er levende væsener som os. - Stop med at prædike. Jeg spidder dig.
INGEN KRYB VELKOMNE!
Hvad er det?
Hvad fanden er det?
- Far, nej. - Kom nu, jeg er din far.
Jeg er klar til at gå. Jeg ventede på dig.
- Kom du sent hjem? - Nej. Jeg skal bare i bad.
Skynd dig. Vi kører om ti minutter.
Find hende, Albert.
Jeg sagde, at du skulle slukke for den. Politiet er her.
Kom.
Far, hvordan havde du det, da mor begyndte at forandre sig?
Kender du citatet af René Char?
"Født til ikke at besvære, miste respekt eller tålmodighed."
Men væmmedes du ikke?
Nej, det var bare anderledes. Vi konfronterede det sammen.
- "Konfronterede"? - Det er en talemåde.
Hun var stadig sig selv. Intet ændrede sig.
- Kyssede du hende? - Ja, jeg gjorde.
- Troede du, det kunne fortsætte sådan? - Kan vi fokusere på nuet?
Er du sur på mig, fordi de tog hende, efter hun slog mig?
Jeg er vred, fordi du slagter verber og æder masseproduceret salami.
Du købte den.
Lana!
Superdiskret med politiet her.
Fandens!
Tak.
Tjek handskerummet.
CD 2000 og noget.
- 2003. - Den første sang er din mors og min sang.
Jeg inviterede hende til byfesten.
Hun sagde, det var latterligt, men det er hendes yndlingssang.
- Vildt. - Åbn vinduet. Lad hende høre den.
Højere!
Mor!
Fandens!
Albert!
Émile!
Væk!
Kom nu.
- Løb! - Kom.
Far, stop! Pas på, hvor du kører!
Jeg forstår fandeme ikke. Forbandede kryb!
- Hvor kører du hen? - Til hospitalet.
Glem det. Det er bare en skramme. Stop bilen.
- Du er gal. - Far!
- Hvad laver du? - Stands!
- Idiot! Hvad siger vi på skadestuen? - Fornærm mig ikke. Hop så ind.
- Okay, vi kører ikke derhen. - Lover du det?
- Hop ind! - Når du er roligere.
Tilfreds? Hop ind.
Jeg syntes, jeg genkendte bilen.
Er din søn okay? Var det Émile?
- Et lille uheld. - Min hund bed mig.
Hvad skete der her?
Væsnerne angreb rideskolen. Ren massakre.
Eller hestemassakre rettere.
- Så får du jo noget action. - En masse. Vi dirigerer trafikken i dag.
Kom tilbage!
- Sørg for at få undersøgt såret. - Vi skal på hospitalet.
Nej, ingen hospitaler. Jeg nægter at tage derhen.
Parker længst væk.
Det bløder igen. Det er et alvorligt sår.
- Hvordan fik du det? - Min hund bed mig, som vi sagde.
Han fik dig virkelig. Hvis han prøver igen...
...så afliver vi ham.
Hunden, ikke barnet.
Skynd dig, Laborde.
Har du brug for luft?
Bor du i området?
Rub dig, Laborde.
- Din grill var populær. - Det vil jeg tro.
- Løjtnant. - Izquierdo. Har du besøg?
Lydisoleret rum?
Stemningen går ned ad bakke.
- Jeg trænger nok til en forandring. - Hvad?
Forflyttelse.
Bare sig til, hvis du har brug for hjælp.
Hjælp med hvad? Nej, alt er, som det skal være.
Træk vejret fra maven, når du er stresset.
Så. Lad os køre.
Vi ses snart.
Dumme køter.
Du er i live. Hvor fint.
Jeg ringede. Vi blev bekymrede. Ikke at du går op i det.
- Hvad er det? - Slip mig! Spørg, før du rører ved nogen!
Mokhtari og ven!
Svigt mig nu ikke. Der er karakterer på spil.
- Katoden er brint, ikke? - Jo.
Hjælp mig. Jeg skal fandeme gøre alting selv.
Hvad måler spændingen? Den der?
Hold kæft!
- Det går bedre, hvis du bruger pedalerne. - Hold op.
Jeg opførte mig på samme måde, før jeg fik min ADHD-diagnose.
I en alder af syv havde jeg et stort sammenbrud.
Jeg ville gerne have haft, at nogen tog sig af mig dengang.
Undskyld, jeg skred forleden. Og for at slikke din arm.
Vil du med hjem til mig?
- Genkender du det? - Ja, det er...
Lad mig tænke. Det minder mig om så mange sange.
Lyddæmperen ændrer alt.
Musikskolen ville have det tilbage for tre år siden.
- Du har virkelig et talent. - Meget morsomt.
Jeg plejede at være opslugt af det. Der er meget, jeg gerne vil.
Der er valget af skole næste år. Det stresser mig.
Jeg kan ikke vælge. Jeg vil det hele.
Her...
- Må jeg få noget at drikke? - Værsgo.
Hvad er det?
Den lå uden for min dør efter festen.
Det er en skovskade. Fjeren kom fra den.
Jeg er vegetar. Døde fugle er ikke lige mig.
Jeg bad ikke om den. Jeg opfordrer ikke til dyremishandling.
Hvad vil du gøre med den?
De samler mad til væsnerne. Jeg kan måske donere den.
Du dufter godt.
Virkelig? Jeg har ikke været i bad.
Måske er det derfor.
- Jeg stinker. - Jeg kan lide det.
Fandens!
Var du indblandet i ulykken?
Min mor var der også.
Mit navn er Émile.
Og dig?
- Fix. - Som i at "fikse"?
- Er det dit navn? - Det husker jeg ikke.
Jeg kender ikke din mor, og jeg er også ligeglad. Du kan skride nu.
Herude overlever kun de stærke.
Tak for mad.
- Så hvorfor blive hos hende? - Det er anderledes.
Hun følger efter mig. Skrub af!
- Du dør. - Og hvad så, hvis jeg gør det?
Hvis jeg ikke kan flyve? Hvad gør fugle, der ikke kan flyve?
Lever de, eller dør de?
Jeg kender et mere sikkert sted.
Der er ikke langt.
Skønt. En sump. Skal jeg spidde mig selv?
Det er bare grene. Jeg kan fjerne dem.
Ser du? Det er nemt.
Det må gøre ondt, ikke?
Ryggen.
Du var heldig. Det startede ikke med ansigtet.
Gør det ondt på dig?
Blikket fremad. Der er meget at gøre.
Næsten færdig.
Godt. Jeg tror, det fungerer.
Fandens!
Vi sagde 20.30, og nu er den 21. Ring til mig.
Endnu en annulleret reservation. Folk er bange. Frygt er nutidens sygdom.
Men det er snart sankthans. Det redder ikke sæsonen, men...
- Kan jeg stole på jer? - Absolut.
Se.
PÅ VAGT SAMMEN
Lokale erhvervsdrivende fik idéen.
Jeg har designet den. Og vi har den her.
Oprindeligt mod vilde hunde. Fin, ikke?
Hvad betyder det?
Qu'aimi las bestias, mes de luenh.
"Jeg kan godt lide dyr på afstand."
Det er gasconsk.
- Undskyld! - Jeg er straks tilbage.
- Naïma, drik med os? - Jeg har ikke tid.
Hvem der?
Lana?
Slap af.
Lana!
Hold op!
Det er nok.
Nej!
Slap så af og lyt.
Se på mig.
Lad os være fredelige og fornuftige.
Kom nu...
Gå.
Undskyld. Jeg er straks tilbage.
Jeg skulle have prøvet noget andet.
En sang, måske.
Min lillesøster falder til ro, hvis man synger.
Hvor er hun?
Længere nede. Gemt væk.
Nå, skal vi gøre rent?
François? Er du okay?
- Jeg så hende. Det var hende. - Er du sikker?
Ja.
Undskyld, jeg kommer for sent. Min cykel blev stjålet. Hvad er der sket?
Det er ikke kun Frankrig.
Det er et internationalt netværk. Tjek tallene.
Antallet af væsner stiger. Mere og mere, uden ende.
Det nytter ikke noget at spærre dem inde. Vi må leve sammen.
Er du færdig med at spise?
Overlad skoven til dem. Som en stor park.
Sameksistens. Det må vi.
Men der er ingen politisk vilje.
Så hvad gør I, ud over at trykke bluser?
- Vi burde begynde at træne. - Træne til hvad?
Kampteknik, så du er klar, hvis du støder på en.
Bestemt. Jeg er et let bytte.
Måske fanger jeg en, og så bliver vi venner.
Så er pitbulls ingenting, hvis jeg har Godzilla.
Nej, Godzilla flår dig i stykker.
Tænk, hvis et af dem dukker op her.
- Maëlle, det er stressende. - Er du holdt op med at donere?
Politiet lukkede ned for donationer efter hændelsen på restauranten.
- For pokker! Ulækkert! - Jeg var alligevel ikke sulten.
- Nej, det er bare en mælketand. - Sikkert.
Endnu et tegn på skolens lavere standard.
Du er en lavere standard.
Hvad sagde du?
Ikke noget.
Okay?
Kom nu, Fix!
- Det gik bedre denne gang. - Hvad mener du?
- Jeg er der næsten. - Ja.
Klar?
De svin sendte mig til korrigerende operation.
Det var en ren massakre.
Kan du høre min stemme?
Hvordan den ændrer sig? Den bliver blokeret, og det gør ondt.
For mig er det rygraden. Jeg mærker knoglerne ændre sig.
Det værste er pelsen.
Ulvepels er ru og kløende.
Gravhund mener du. Eller puddel.
- Nej. Ulv. - Det er i hvert fald ynkeligt.
- Det skulle komme fra dig. - Jeg bliver storslået.
Jeg bliver storslået!
Frøen!
Hun er ikke en frø. Et firben, måske. Eller kamæleon.
Jeg kan lide det... Frøen.
Skoven er enorm.
Rolig, François. Det er bare træer.
Julia!
Stilheden er ikke normal.
Pesticider og monokulturer.
- Tom, uden liv... - Sluk lygten.
Okay, kom så.
Er du okay?
Lana...
Jeg må ikke frygte at miste hende...
...eller finde hende.
Træk vejret.
Okay? Kan du komme på benene?
- Skal vi vende tilbage? - Nej.
Du er brutalt stærk. Var det politiuddannelsen?
Jeg tog et kampkursus sidste år. Det var en simpel teknik.
Tag fat i håndleddet og så...
Fandens.
Haft en god aften?
Ikke så god som din, åbenbart.
- Dine? - Nej.
Hvad er der? Du opfører dig sært.
- Vis mig dine hænder. - Det er dumt.
Er planen så, at du drikker, og vi bliver herude?
Jeg fandt den i skoven.
- Og? - Prøv. Se, om den fungerer.
- Fedt nok. Tak, far. - Ikke sådan. Kør på den.
Nej.
Kør på cyklen, Émile. Så kan du gå i seng.
Slip mig!
Jeg er her.
Hvor langt er det så gået?
- Jeg ved det ikke. - Nej, ikke "jeg ved det ikke".
Fortæl, så kommer vi nogen vegne.
Jeg hører lyde meget nemmere. Mine negle, min ryg, pels.
- Det er alt. - Er der andre, der ved det?
- Nej. - Din kæreste?
- Det er hun ikke. - Ved hun det?
- Nej. - Hvad laver du i skoven?
Hvis du tager chancer, skiller de os ad.
Du ryger i centeret, og jeg kan ikke hjælpe dig.
Pas dine rutiner. Gå i skole.
Ferien starter om to uger, så vær forsigtig.
- Væk ikke mistanke, vel? - Okay, ingen mistanke.
Hvad er der i milkshaken? Føj.
En naturlig stressdæmper. Det hjælper dig.
Mors medicin?
- Du vil være træt i starten. - Og hvad sker der så?
Vil du også binde mig til sengen?
Hvad kan vi gøre?
Jeg tænker. Jeg tænker.
Den måde, de dumper patienter på på hospitalerne, er noget møg.
De forstår det ikke. Jeg læste, hvordan de gør i Norge.
Det er virkelig smart! Alt er baseret på sameksistens.
Hyrden og ulven i sameksistens. Det handler ikke om at jage og blive jaget.
Eller at skabe opdelinger. Nej. Vi må samarbejde.
Det der for eksempel. Gør ikke det.
Det lover jeg.
- Heldigvis er dine tænder dybt inde. - Snarere hugtænder.
Flot. Klip dem hver dag. Hvad angår ørerne...
Lad håret dække ørerne. Det klæder dig.
- Virker det? Kan du høre mig? - Hvert ord, men ikke så højt.
- Tag dine bukser af. - Aldrig.
- Vil du have hjælp? - Bestemt.
Vis mig det, og så ordner jeg det.
Sådan her. Vent fem minutter og skrab det af.
Og så... roll-on!
Jo mere du tager, jo længere tid er det om at vokse ud igen.
Så du boykotter ikke længere aluminium?
Det her er noget andet.
Fandens!
- Er du ikke klar? - Lige et øjeblik.
- I har et dejligt hjem. - Ja, det er fantastisk.
Hej Émile.
- Er du okay? Heler armen? - Ja, han har det meget bedre.
Han har det meget bedre.
- Er I buddhister? - Ja.
Nej. Nej, det er for lugten.
- Jeg venter udenfor. - Det tager ikke lang tid.
Du ligner hende.
- Glem ikke... - Bare rolig.
Jeg tager medicinen og går i seng. Som du sagde.
Godt.
Hold øje med ham.
- Hallo? - Den nåede ikke at ringe en gang.
- Jeg sad med mobilen. Hvad så? - Ikke noget. Jeg ville bare ringe.
Hvad laver du?
Ikke noget særligt. Jeg læste på Reddit om en kvinde, som blev kidnappet.
Et år senere fandt man et billede på en parkeringsplads.
Hun havde briller, og fotografen var afspejlet i dem.
Han er sandsynligvis kidnapperen.
Er du der? Jeg kan høre dig trække vejret. Skræmmende.
Jeg vidste ikke, at natten var så larmende.
Hør her.
Jeg elsker lyden af natten.
Nina...
Tror du, du hører mig, hvis jeg skriger?
Prøv.
Jeg hørte ikke et pip.
Jeg vil prøve.
Fix?
Hvad er der?
Hvad?
Kan du ikke længere tale?
Pyt med det. Vi finder en løsning.
Snart flyver du.
Vi er sammen. Jeg er her.
Hvad laver du?
Kom ned!
Kom ned, din idiot! Du slår dig ihjel!
Tak. Håber det smager godt.
Flot arbejde!
Det stinker!
På husets regning...
- Ultralyd. - Tak.
To grise forsvandt.
Hold udkig efter væsner.
- Hvis det ikke var romaer. - Skift kanal, Jacques.
- Serverer øllet sig selv? - Jeg har pause.
François, din søn er her.
Han klæder om. Jeg sagde intet. Ville ikke ødelægge stemningen.
Men at være tre timer forsinket er ikke i orden. Han bliver trukket i løn.
Jeg ringede 20 gange.
Undskyld, jeg var sammen med nogle venner.
- Ævl! Hvor var du? - Jeg skal bare klæde om.
Hold nu op. Jeg er okay.
Se på dine hænder.
Din idiot!
Vi var enige. Hvorfor lytter du ikke?
Hvorfor lytter du ikke?
Hvad laver du?
Sæt dig.
Nej.
Hvis de finder dig, bliver du alene. Forstår du?
Du vil være helt alene.
- Forsøg ikke. - Hvad vil du da gøre?
Gøre? Jeg beskytter dig.
Nej, du beskytter mig ikke!
Sæt dig ned.
Er du okay?
De andre er i baren.
Jeg skulle derhen. Gå med, hvis du vil.
Vi går ikke glip af meget.
Det ender med et slagsmål og en bilulykke på vej hjem.
For 120 euro fortryder jeg, at jeg kom.
Før i tiden brændte man katte til sankthans.
De kom dem i sække og smed dem på bålet.
Kattene skreg, ilden brændte. Folk elskede det.
Jeg kan godt lide din frisure.
Tag den af.
Jeg vidste det.
- Vasker du det nogensinde? - Ikke hver gang.
- Ulækkert. - Nej, du er ulækker.
- Ignorer snakkeren. - Nina!
- Fire gratis øl, tak. - Her.
- Godtfolk, jeres øl. - Tak skal du have.
- For ungdommen! - Tak, ven.
Hyrderne! De generer os hvert år...
Jeg skal tisse. Tag min.
Vent. Fyre pisser sammen. Eller hvad, Émilou?
Nina er sej.
- Synes du ikke, Émile? - Jo.
Jeg så jer tidligere i marken.
Har du for meget fritid?
Havde du det sjovt?
- Hvad laver du? - Ikke så sjovt længere?
- Hold op. - Jeg kan ikke høre noget.
Det forstyrrer vist kryb.
Hvad bliver du til?
En rotte? En abe?
Kan du høre din vejrtrækning?
Jeg væmmes.
Herovre!
- Et kryb! - Vincent, vent!
Hvor er Émile?
På række!
Kom så!
Der! Han rører sig!
Jeg har ham!
Jeg ser det!
Det er mig.
Nej, Fix!
Frø?
- Drengens far. - Okay.
Han skal afgive sit vidneudsagn i lokalet til højre.
Heldigvis fandt vi ham først. Krybene er farlige.
Okay, vi sparer tid. Du for vild og endte der ved et uheld.
Du ville ikke hindre nogen militær operation.
- Er vi enige? - Ja, det stemmer.
Tak.
Navn, dato og underskrift.
Jeg udskriver en ny.
Kom.
Mor...
Jeg så hende. Vi mødtes.
Kan du huske, da vi stod på ski?
Vejret var skidt, så vi vandrede med de der tingester på fødderne.
Sneskoene. Jeg husker dem og skiliften.
Det sneede på toppen. Det var tåget og blæsende.
Mor og jeg forsøgte at finde Mont Blanc, men sigtbarheden var nul.
Pludselig sagde du...
"Majestætisk."
Der er smukt der. Bjergene og sneen.
Du mente skiliften.
Alle de små stumper, møtrikker og bolte og hjulene.
- Det sagde jeg ikke. - Jo.
Gjorde jeg det?
Sikke et fjols.
- Hvad? - Ikke noget.
Du er smuk.
De stinker.
Besøger du mig i centret?
Du skal ikke derhen.
Hvor hurtig er en ræv eller en ulv?
- Det ved jeg ikke. - 50 km/t. 60 måske, i nogle tilfælde.
Løb.
Løb, Émile!
Tekster af: Nicolai Brix www.junefirst.tv