Uzmi, Alberte.
Dobar dečko.
Kakvo sranje, a? -Da, pravo sranje.
Ne daj mu to. Puno je soli i nitrita.
Štetno je i po tebe.
Ishrana je kao govorenje. Definiše te kao osobu.
Štaviše, definiše tvoje postojanje.
Ne postojim ako jedem čips?
Pasivan si i ždereš sve pred sobom. Isti Albert.
Neposlušnost je danas hrabrost.
Zašto bih te onda slušao?
Mešaš babe i žabe. Ja nisam sistem.
Drži, navuci ovo. -Nema šanse. Bazdi na lignju.
Bar se malo potrudi kad već ideš.
Još i kasnimo. -Rekao sam ti da imam planove.
Igranje igrica sa svojim glupim ortacima?
Rekao si da ne moram da idem.
Bez mene bi stigao na vreme. -Zezaš me?
Znao si da imamo važan sastanak u bolnici i...
Stani, Emile. Koji ti je?
U tri lepe!
Ulazi u kola!
Prekini! -Šta ti je, bre?
Imamo sastanak. Nije mi sad do svađe...
Smiri se! -Ne diraj me!
Smradovi!
Stani!
Vrati se!
Hajdemo, Emile.
Vozi!
Čudna vremena. -Skroz čudna.
Prekini. Uznemiravaš ljude. -U redu je.
Gospodin Marindaz.
Emile.
Zdravo, Fransoa i Emile. Milo mi je što vas vidim.
Pa... Lani je bolje.
Dosta bolje. Tri nedelje bez napada.
Ne bih da prerano slavim, ali izgleda da terapija deluje.
Uvereni smo da možemo da stabilizujemo njeno stanje.
Ovo su prve dobre vesti. Druge su...
Južni prihvatni centar za posete se otvara ranije nego planirano.
Vaša supruga će biti premeštena u maju sa ostalim pacijentima.
Maju ove godine?
Da li se useljavate sa njom? -Da, naravno.
Preko kolege sam našao školu za Emila.
Radimo na tome da sve bude sređeno.
Rekao si da ćemo prvo da razgovaramo.
Jug je divan. Prijaće nam promena.
Ne treba živeti na jednom mestu.
Ubiće nas takav način života. Centar je nova prilika.
Uz najbolje lečenje vremenom može da se vrati kući.
To je ono najbitnije. -Hoće li opet biti normalna?
Ove mutacije...
...novi su fenomen. Komplikovano je.
Priznajem da se još uvek trudimo da dokučimo, ali smo sve bliži.
Za dve godine smo dosta saznali o ovoj bolesti.
Ne smete da gubite nadu.
Pljuješ po doktorima, a sad se slažeš sa njima.
Ne pljujem. Ne znam odakle ti to.
Doktorka je u pravu.
Samo je pitanje vremena dok ne nađu lek.
Besnilo, kuga, boginje... -A ebola, dijabetes?
Grip? Ništa za to. -Čuo si šta je rekla.
Terapija deluje. Napreduju. -Još kako. Majka ti je smirena.
Neuporedivo bolje nego kad je tvoj otac doveo ovde.
Vi ste je doveli ovde. Silom. Nisam ja.
Fransoa, po stoti put. Kući bi joj samo bilo gore.
Zašto ga omalovažavate? On to zapravo proučava.
Ne omalovažavam ga. Situacija je postala opasna.
"Ono što ne menja svet ne zavređuje pažnju niti strpljenje."
Rene Šar je lepo to sročio.
Hoćeš da vidiš majku?
Proredilo se. Sada je mnogo bolje.
Vidi se površina kože.
I dalje upražnjavaš šetnje?
Treba ti svež vazduh.
Emile...
Odmah se vraćam. Ne idemo nikud.
Šta čekaš? Pričaj s njom.
Ništa ne razume.
Smeši se.
Majka ti je.
ŽIVOTINJSKO KRALJEVSTVO
Prevod: Admir Destani (Dartanjan)
Eno ga.
JUŽNI PRIHVATNI CENTAR
Odlično je! Ormari, kupatilo i sve.
Prelepa kućica!
Osećaš li miris svežeg vazduha? -Osećam da ti treba tuširanje.
Što si nadrndan? Ovo je samo privremeno.
Kul privremeni dom. -Pusti me!
Alberte, bum!
Dobro...
Imamo novog učenika za ostatak godine.
Neka se oseti kao kod kuće.
Želiš nešto da kažeš?
Da, ja sam Emil. Drago mi je što vas upoznajem.
Ovde sam svega dva meseca, ali mi je drago što ću vas upoznati.
Zoveš se Emil? Je l' te matorci mrze?
Smešno. -Hvala, Viktore, na konstruktivnom komentaru.
Izbačen si iz škole? -Nina!
Čudno je što sada dolaziš? Jesi li problematičan?
Ne, preselili smo se zbog očevog posla. -Čime ti se bave roditelji?
Otac je kuvar. -A majka?
Umrla je.
Hvala ti, Nina.
Emile, možeš da sedneš.
Bravo, Nina. Izblamirala si se.
Prošle nedelje smo čitali "Fedru". Da li ste imali...
Nina, bolje da je važno.
Emile, bez uvrede. Znatiželjna sam jer si nov.
Nepromišljena sam usled poremećaja pažnje.
Žure mi misli i posle se kajem.
Nema frke, sve je okej. -Odakle ti ožiljak?
Udario me grom.
Koja ti je omiljena muzika? -Dosta je. Možemo da nastavimo?
Dakle, Fedra. Prošle nedelje smo diskutovali o definiciji katarze.
Zna li neko šta to znači?
Žordan hoće da održi monolog, ali se stidi.
Bilo bi sjajno. Prestani, Viktore.
Ne kuvaš? -Kuvam, služim...
U ovakvim lokalima radiš više stvari.
Naima, ovo je moj sin Emil. -Zdravo, Emile.
Lepo miriše. -Hvala.
Malecki je stigao!
Ja sam Žak. Tvoj tata kaže da znaš da kuvaš.
Ako se dobro plaća. -Pragmatičan si.
Sviđa ti se ovde? -Da, grad i sve ostalo.
Ima svojih lepota, osim onog betonskog centra.
Da, za čudovišta. -Jeste...
Fransoa, hoćeš li se pobrinuti za kanue?
Važi. Odmah ću. -Niko ne služi?
Bojiš li se stvorenja?
Ne treba da ih se bojiš.
Ala se razduvalo!
Vidiš oblake?
Sranje!
U tri lepe!
Jebem ti kolibu!
Jesam li te probudio?
Vrati se u krevet. Kasno je.
Jedan, dva, tri...
Idemo, u isto vreme.
Još malo.
Da, ja sam.
Kako? Čekajte.
Ne razumem. Šta se dogodilo? Kada?
Gde?
Produžite dalje.
Tata, šta to radiš?
Hej! -Tata, šta ti je?
Stanite! -Pusti me!
Stanite!
Pustite me! -Ne smete da budete ovde!
Pustite me! Gde mi je žena?
Ostavite nas! -Smirite se!
Šta se ovde događa?
Civil sa detetom. Traži ženu.
Ona je jezivac. Mislim, stvorenje. -Žrtva.
Policajka Žulija Iskijerdo. U dobrim ste rukama.
Čujete li me? -Tata!
Šta se desilo? -Autobus je sleteo sa puta.
Oluja je oborila drvo.
Kako vam se zove žena? -Lana.
Nismo je još našli. Preko 40 ih je nestalo. Tek smo počeli.
Iskijerdo! -Stižem.
Kolega će vam uzeti informacije.
Kakve informacije? -Neophodne za nalaženje.
Radimo na tome. -Hvala vam.
Tvoja majica. -Majica?
Čulo mirisa joj je izoštreno. Moći će da je namiriše.
I da nas nađe. -Mama se ne vraća.
Grešiš.
Daj mi majicu. -Ne dam ti je.
Dobro, onda spavaj. Laku noć.
Dođavola!
Šta to radiš, pobogu?
Možda uvedu vanredno stanje zbog jezivaca.
Uvedu li opet policijski čas, ubiću se, majke mi.
Jednog su valjda uhvatili u gradu. Svugde je bilo policije.
Volela bih da ih vidim. -Stvarno?
Dobro si? -E, ćao.
Jesi li umoran? -Da, slabo sam spavao.
Okružen si. Kapci uvis!
Kapiraš foru? Okružen si. Kapci uvis.
Trenerka je obavezna, a Marindaz nosi duksericu. Uočite grešku.
Veći koraci. Dižite kolena.
Tako se ne baca disk. -Trudim se.
Svi zaokupirani, samo Marindaz pušta korenje. Uočite grešku.
Greška je Marindaz.
Marindaz, potezanje konopca sa slabijim timom.
Probudi se i pokaži entuzijazam. Skloni se, ljudi tu trče.
Vucite! Jače! Hajde, devojke!
Vuci, Nina! -Jače!
Slabo. Stegnite mišiće!
Hajde, ne odustajte!
Šta je ovo?
Sam je. Vucite! -Napred, devojke, vucite!
Momci, pomozite drugaru.
Vucite! Šta to radite? -A šta ti misliš?
To! Odlično!
Očajna si. -Debilu.
Čestitke, Marindaz. Dođi na žurku u petak.
Na mojoj gajbi.
Moktari će biti srećna. Je l' tako, Moktari?
Moram da idem.
Šta mu je? -Jesi li dobro?
Šta je ovo?
Emile, tata je. Radim večeras, ali sam spremio lazanje.
Samo je podgrej, ali ne u mikrotalasnoj. Volim te.
Idete u rat?
A vi otvarate roštilj?
Dobili ste moje poruke? Zvao sam petnaest puta.
Zar vas niko nije obavestio? -Ne.
Žao mi je, ali potraga je obustavljena.
Zašto? -I mene zanima.
Očekivala sam da radimo prekovremeno, ali šalju vojsku.
Moramo da im obezbedimo hranu i smeštaj, kao što vidite.
Timski sam igrač, ali mi žao protraćene obuke.
Spremala sam se kao za Olimpijadu, a oni me šalju po namirnice.
Tako je, kako je. Znači, "Čast i Otadžbina".
Idete u rat?
Primljeno. Na licu mesta sam sa Iskijerdo.
Policija. Šta se to događa?
Tamo je bio jedan jezivac.
Evakuišite se polako i smireno. Osiguraj ulaz i isprazni prodavnicu.
Molim vas...
Šta to radite? -Lana!
Lana! -Stanite! Čujete li?
Stanite!
Uhvatila sam je!
Želimo da vas obavestimo da je u toku policijska akcija.
Molimo vas, nastavite ka izlazu. Hvala.
Ne boj se.
Idite, gospodine. Mi ćemo sve da sredimo.
Komandir vam se zahvaljuje na zalaganju.
Šta će vam stvarno ovo?
Kampovanje.
Kako da ne.
Znate da ne smete u šumu.
Da.
Zamenice!
Žulija.
Fransoa.
Buđenje. Ala smrdi ovde.
Jesi li čuo budilnik? -Nemoj, tata!
Nisi ga čuo? -Izađi!
Izađi! -Baš smrdi!
Brže. Moramo da pričamo. -Dolazim.
DOLAZIŠ NA ŽORDANOVU ŽURKU U PETAK?
Nisi ni pipnuo lazanje. Da nisi bolestan?
Nisam bio gladan. Šta je sve ovo?
Sedi.
Opet kačiš odeću na žbunje? -Ima preživelih. Video sam jednog.
Započinjemo pretragu u petak. -Video si preživelog?
Pozicioniraćemo se ovde. Tražićemo zapadno, dalje od reke.
Naći ćemo je. Veruj mi.
Idem na žurku u petak. Vratiću se kasno.
Ne pregovaramo. Ideš i ti. Biće vremena za žurke.
Ja ću.
Dobro, ali nemoj da zagineš. Treba ti sedam sati sna.
Vrh, a? Često ovde pravimo žurke.
Žordanovi matorci su u lovi i nikad nisu tu.
Kružni pokreti su teški. Nemaš slobodu pokreta u oklopu.
Što se ne baviš pravim sportom? -To jeste pravi sport.
Ovaj je strava! -Kupio sam za Ivanjdan.
Bude li dvoboja. -Stvarno top.
Pazi. Krhki su.
Kakav je taj Ivanjdan? -Tradicionalna proslava sa kobasicama.
Dolaziš? -Radim u kafiću, propustiću predstavu.
Nije predstava, već dvoboj. Ne smeš da udariš u zglob.
Otkazaće ga zbog stvorenja.
Dobro si, Mael? -Gde ćeš?
Ne zna se sigurno da li će ga otkazati.
Nije to... -Nego šta je?
Videla sam juče jednog.
Posle škole, blizu skupštine.
Žena sa jezivim licem.
Stvari su joj izlazile iz usta, kao insektu.
Žordanova keva. -Pogledala me je.
Kunem se, oči su joj bile pune mržnje.
Čekaj, skupština? Nemaš tamo časove.
Ne veruješ mi? Nisi na mojoj strani.
Verujem ti, samo iznosim činjenice.
Jesi li dobro, buraz? -Otkinuo se. -Nije mu dobro.
Nije mu ništa. -Stavi ovo pod jezik.
Neverovatno! -Lik je napaljen!
Nije higijenski. -Ostali smo bez Emila.
Jesi li dobro, Emile?
Šta to bi?
Spusti to. -Ko hoće da iseče nakazu?
Umukni. Oni su isto živa bića. -Ne seri, probošću te.
JEZIVCI NISU DOBRODOŠLI!
Šta je to?
Šta je to, jebote?
Ćale, nemoj. -Daj, bre, otac sam ti.
Spreman sam za polazak. Čekao sam tebe.
Kasno si došao? -Ne, moram da se istuširam.
Požuri. Krećemo za 10 minuta.
Nađi je, Alberte.
Rekoh ti da ga isključiš. Policija je ovde.
Hajde.
Tata, kako si se osećao kad je mama počela da se menja?
Znaš onaj citat Renea Šara?
"Ono što ne menja svet ne zavređuje pažnju niti strpljenje."
Nisi bio zgrožen?
Ne, samo je bilo drugačije. Zajedno smo se pozabavili.
"Pozabavili"? -Tako se kaže.
Još uvek je bila ona. Ništa se nije promenilo.
Jesi li je poljubio? -Jesam.
Mislio si da možete tako doveka? -Vratimo se u sadašnjost.
Jesi li lut na mene što su je odveli kad me je udarila?
Ljut sam što kasapiš glagole i jedeš buđavo meso.
Ti si ga kupio.
Lana!
Ma ne, samo urlaj, neće policija da te čuje.
Dođavola.
Daj to.
Otvori pretinac.
Imaš tu CD iz dve hiljade i neke.
2003. -Prva pesma je moja i mamina stvar.
Zvao sam je na gradsku proslavu.
Nazvala ju je smešnom, ali to joj je omiljena pesma.
Ludilo. -Spusti prozor. Neka je čuje.
Pojačaj!
Mama!
Čoveče.
Alberte!
Emile!
Beži!
Dođi.
Trči!
Prestani, tata! Gledaj put!
Ne razumem. Prokleti jezivci!
Gde idemo? -U bolnicu.
Ma, jok. Obična ogrebotina. Zaustavi kola.
Ti si lud. -Tata!
Šta to radiš? -Stani!
Kretenu. Šta ćemo da kažemo u bolnici? -Ne vređaj me. Ulazi u kola.
Dobro, ne idemo u bolnicu. -Obećavaš?
Ulazi! -Kad se smiriš.
Zadovoljan? Upadaj.
Učinila su mi se kola poznato.
Je l' ti je sin dobro? Beše, Emil?
Mala nesreća. -Ujeo me je moj pas.
Šta se ovde događa?
Stvorenja su napala školu jahanja. Pravi masakar.
Masakar konja, tačnije.
Dobili ste malo akcije. -Mnogo. Danas usmeravamo saobraćaj.
Vraćaj se!
Neka mu pregledaju ranu. -Vodim ga u bolnicu.
Bez bolnica. Odbijam da idem tamo.
Parkiraj dalje.
Opet krvari. Rana je ozbiljna.
Kako si je zadobio? -Ujeo me je pas, rekao sam.
Lepo je zagrizao. Ako ponovo pokuša...
...uspavaćemo ga.
Psa, ne dečaka.
Požuri, Labord.
Treba ti svež vazduh?
Živiš li blizu?
Ne smaraj, Labord.
Roštilj vam je popularan. -Čini se.
Poručniče. -Iskijerdo. Imaš posetioca?
Izolovala si sobu?
Atmosfera je postala nesnosna.
Verovatno mi treba promena. -Kakva?
Premeštaj.
Javi mi ako ti zatreba pomoć.
Pomoć sa čime? Sve je u redu.
Diši duboko iz stomaka kada si pod stresom.
Vidimo se.
Pogano meso.
Živ si. Kako lepo.
Zvala sam te. Brinuli smo. Nije da te je briga.
Šta je to? -Pusti! Pitaj pre nego što pipneš.
Moktari i prijatelji!
Nemoj sad da me izneveriš. Ocene su nam u pitanju.
Ova katoda je hidrogena, zar ne? -Da.
Pomozi malo. Moram sve sam.
Čime se meri voltaža?
Umuknite!
Radi bolje ako okrećeš pedale. -Prekini.
Isto sam se ponašala dok mi nisu otkrili ADHD.
Sa sedam godina sam se izdrala na učitelja.
Krivo mi je što tada nisam imala nikog da brine o meni.
Izvini što sam zbrisao onaj dan. I što sam ti lizao ruku.
Hoćeš li kod mene kući?
Prepoznaješ ovo? -Da, to je...
Samo da razmislim. Podseća me na gomilu pesama.
Drugačije zvuči bez prigušivača.
Muzička škola ga je tražila nazad pre tri godine.
Veoma si talentovana. -Samo ti zezaj.
Nekada sam bila zagrejana. Ali želim toliko toga da radim.
Sledeće godine biram fakultet. Strašno me to stresira.
Ne mogu da odlučim. Sve želim.
Drži.
Ima nešto za piće? -Posluži se.
Šta je ovo?
Stajala je pred mojim vratima nakon žurke.
To je šojka. Odatle i pero.
Vegetarijanac sam. Mrtve ptice nisu moj fazon.
Nisam ovo tražila. Prezirem zlostavljanje životinja.
Šta ćeš s njom?
Sakupljaju hranu za stvorenja. Možda je doniram.
Lepo mirišeš.
Stvarno? Nisam se tuširala.
Možda zato.
Bazdim. -Sviđa mi se.
Dođavola!
Jesi li učestvovao u nesreći?
I moja majka je isto.
Zovem se Emil.
A ti?
Fiks. -Kao "popravi" (na engl.)?
Tako se zoveš? -Ne sećam se.
Ne znam tvoju majku i ne zanima me. Možeš da odeš.
Samo najjači ovde opstaju, ako nisi primetio.
Hvala na hrani.
Zašto si onda sa njom? -Nije to što misliš.
Ona me prati. Gubi se!
Poginućeš. -I šta s tim?
Ne mogu da letim. Šta rade ptice koje ne lete?
Da li žive ili umiru?
Znam sigurnije mesto.
Nije daleko.
Divota. Močvara. Ti bi da se probodem?
To su obične grane. Skloniću ih.
Vidiš? Lako je.
Sigurno bole, a?
Tvoja leđa.
Imaš sreće. Nije počelo sa licem.
Da li boli?
Gledaj napred. Ima dosta posla.
Skoro sam gotov.
Možda i upali.
Dođavola!
Rekli smo u pola devet, a sada je devet. Zovi me.
Još jedna rezervacija otkazana. Ljudi se boje. Strah je bolest današnjice.
Uskoro će Ivanjdan. Neće spasiti sezonu, ali...
Mogu li vam verovati? -Naravno.
ZAJEDNO NA DUŽNOSTI
Ideja Privredne komore.
Ja sam je dizajnirao. Imamo i ovo.
Originalno je bilo za pse lutalice. Lepo, a?
Šta ovo znači?
Qu'aimi las bestias, mes de luenh.
"Volim životinje, ali sa daljine."
Na gaskonjskom jeziku.
Izvinite. -Dolazim odmah.
Naima, pij sa nama. -Nemam vremena.
Ko je tamo?
Lana?
Smiri se.
Lana!
Stani!
Dosta je. Ne!
Smiri se i slušaj.
Pogledaj me.
Budimo miroljubivi i razumni.
Hajde sad...
Idi.
Izvinite. Odmah se vraćam.
Trebalo je da pokušam nešto drugo.
Pesma, možda.
Moja mlađu sestru smiruje pevanje.
Gde je ona?
Daleko. Krije se.
Da pospremimo?
Fransoa? Jesi li dobro?
Video sam je. To je bila ona. -Sigurno?
Da.
Izvini što kasnim. Ukrali su mi bicikl. Šta se desilo?
Nije samo u Francuskoj.
To je međunarodna mreža. Proveri brojke.
Broj stvorenja raste. Sve ih je više, nema kraja.
Nema svrhe zatvarati ih. Moramo da živimo zajedno.
Nećeš to da jedeš?
Neka ih u šumi. Kao veliki park.
Koegzistencija. Moramo. Ali nema političke podrške.
Šta preduzimaš osim što štampaš majice?
Trebalo bi da treniramo? -Šta?
Borilačke veštine. Da budemo spremni ako naletimo na njih.
Da, ja sam lak plen.
Možda uhvatim kog i postanemo ortaci.
Pitbulovi će onda biti smešni naspram Godzile.
Ne, Godzila će te raskomadati.
Zamisli jednog od njih u školi.
Male, ubijaš me u pojam. -Jesi li prestala da doniraš?
Policija je ukinula donacije nakon frke u restoranu.
Au, jebote! -I tako nisam bila gladna.
To je samo mlečni zub. -Da, samo.
Još jedan znak školskog niskog standarda.
Ti si niski standard.
Šta si govorio?
Nebitno.
Dobro si?
Hajde, Fiks!
Popravljaš se. -Kako to misliš?
Skoro sam uspeo.
Jesi li spreman?
Smradovi su me poslali na korektivnu hirurgiju.
Masakrirali su me.
Čuješ li moj glas?
Kako se menja? Zablokira i boli.
Kod mene je kičma. Osećam kosti kako se menjaju.
Najgori deo je krzno.
Vučje krzno je oštro i svrbi.
Jazavičar, misliš. Ili pudlica.
Ne, vuk. -Kako god, patetično je.
Ti mi nešto reci. -Biću veličanstven.
Biću veličanstven!
Žaba!
Nije ona žaba. Pre gušter. Ili kameleon.
Meni se sviđa. Žaba.
Šuma je prostrana.
Smiri se, Fransoa. Tamo ima samo drveće.
Žulija!
Ovaj muk nije normalan.
Pesticidi i monokulture.
Napušteno, beživotno... -Isključi svetlo.
U redu, idemo.
Dobro si?
Lana...
Ne znam da li se bojim da je izgubim...
...ili nađem.
Diši.
Možeš da ustaneš?
Da se vratimo? -Ne.
Stvarno si jaka. To je zbog policijskog treninga?
Upisala sam borilačke veštine prošle godine. To je osnovni zahvat.
Zgrabiš zglob i onda...
Dođavola.
Imao si lepo veče?
Ne lepo kao tvoje, izgleda.
Tvoje? -Ne.
Šta je? Nešto si čudan.
Pokaži mi šake. -Ne lupetaj.
Znači, plan je da te gledam dok piješ na tremu?
Našao sam ga u šumi.
Pa? -Probaj da li radi.
Vrh. Hvala, tata. -Ne tako. Provozaj ga.
Neću.
Vozi bicikl, Emile. Onda možeš u krevet.
Pusti me!
Tu sam.
Koliko daleko je odmaklo?
Ne znam. -Ne govori mi to.
Reci mi i preduzećemo nešto.
Preglasno čujem. Moji nokti, leđa, krzno...
To je to. -Zna li još ko?
Ne. -Tvoja devojka?
Ona mi nije... -Da li zna?
Ne. -Šta radiš u šumi?
Budeš li rizikovao, razdvojiće nas.
Smestiće te u centar i neću moći da ti pomognem.
Drži se rutina, idi u školu.
Dve nedelje do raspusta, čuvaj se do tada.
Ne izazivaj sumnju, važi? -Dobro, bez sumnje.
Šta je u milkšejku? Fuj.
Prirodni lek za stres. Pomoći će ti.
Mamin lek?
Prvo ćeš omalaksati. -Potom šta?
Hoćeš li me vezati za krevet kao nju?
Šta da radimo?
Razmišljam. Razmišljam.
Držanje pacijenata u bolnici je čista glupost.
Oni to ne shvataju. Čitao sam kako to rade u Norveškoj.
Našli su pametno rešenje. Ključ je u koegzistenciji.
Pastir i vuk žive zajedno. Nema lovca i nema lovine.
Nema udaranja granica. Moramo da sarađujemo.
Na primer, to nemoj da radiš.
Obećavam.
Na sreću, zubi su ti pozadi. -Očnjaci, misliš.
Dobro. Seci ih svaki dan. Što se tiče ušiju...
Prekrij ih ušima. Stoji ti.
Je l' deluje? Čuješ li me? -Svaku reč, ali ne tako glasno.
Skidaj gaće. -Nema šanse.
Želiš pomoć ili ne? -Želim.
Ti mi samo pokaži, a ja ću sam da sredim.
Ovako. Sačekaš pet minuta i zatim sastružeš.
A posle... rol on!
Što više naneseš, duže će trebati da izraste.
Znači, više ne bojkotuješ aluminijum?
Ovo je drugačije.
Sranje!
Nisi spreman? -Samo trenutak.
Lepo ti je ovde. -Da, odlično.
Zdravo, Emile.
Kako ti je ruka? -Dosta bolje.
Da, bolje mi je.
Budista si? -Da.
Ne. To je zbog mirisa.
Sačekaću ispred. -Brzo ću.
Ličiš na nju.
Ne zaboravi... -Opušteno.
Uzeću lek i zaspati. Kao što si rekao.
Dobro.
Pazi na njega.
Halo? -Nije ni zvonio.
Bio mi je u ruci. Šta ima? -Ništa. Rekoh da te okrenem.
Šta radiš?
Ništa posebno. Čitam na Reditu o ženi koja je bila kidnapovana.
Godinu dana kasnije, našli su sliku na parkingu.
Nosila je naočare. Fotograf se odrazio u njima.
Verovatno je on kidnaper.
Jesi li tu? Čujem te kako dišeš. Jezivo.
Nisam znao da je noć tako glasna.
Slušaj.
Volim zvuk noći.
Nina...
Misliš da možeš da čuješ moj glas odavde ako vrištim?
Pokušaj.
Ništa nisam čula.
Probaću ja.
Fiks?
Šta je bilo?
Šta?
Ne možeš više da govoriš?
Ne brini. Naći ćemo rešenje.
Letećeš uskoro.
Zajedno smo. Ja sam tu.
Šta to radiš?
Silazi dole!
Silazi dole, debilu! Ubićeš se!
Hvala. Prijatno.
Bravo!
Kuća časti.
Ultrazvuk. -Hvala. -Dve svinje su nestale.
Obrati pažnju na jezivce.
Osim ako nisu bili cigani. -Promeni ploču, Žak.
Pivo se ne služi samo. -Na pauzi sam.
Fransoa, stigao ti je sin.
Promenio se. Nisam ništa rekao. Nisam hteo da kvarim raspoloženje.
Ali odbiće mu od plate to što kasni tri sata.
Zvao sam te dvadeset puta. -Izvini, bio sam sa društvom.
Gde si bio? -Moram da se presvučem.
Prestani. Dobro sam.
Pogledaj šake.
Gde ti je bila pamet?
Imali smo dogovor. Zašto teraš inat?
Zašto ne slušaš?
Šta to radiš?
Sedi.
Ne.
Ako te uhvate, bićeš sasvim sam. Razumeš?
Bićeš sasvim sam.
Ni ne pokušavaj. -Šta ćeš da uradiš?
Štitim te.
Ne, ne štitiš me!
Sedi.
Jesi li dobro?
Ostali su u kafiću.
Pošla sam tamo. Pridruži mi se ako želiš.
Ne propuštamo mnogo.
Završava se sa tučom i saobraćajnom nezgodom u povratku.
Za 120 evra, zažalila sam što sam došla.
U prošlosti su spaljivane mačke za Ivanjdan.
Stavljali bi ih u vreće i bacali u vatru.
Mačke su jaukale, a vatra plamtela. Ljudi su bili ekstatični.
Sviđa mi se tvoja frizura.
Skini ga.
Znala sam.
Pereš li ga ikada? -Ne uvek.
Odvratno. -Ne, ti si odvratan.
Ignoriši lajavca. -Nina!
Daj četiri piva.
Pivce za živce. -Hvala.
Za našu mladost! -Hvala, druže.
Kakvi kreteni. Svake godine nas dobiju.
Moram da pišam. Uzmi moje.
Sačekaj. Momci pišaju zajedno. A, Emile?
Nina je vrh.
Je li, Emile? -Jeste.
Video sam vas ranije na poljani.
Imaš previše slobodnog vremena.
Da li ste se lepo proveli?
Šta to radiš? -Više nije zabavno?
Prekini. -Ja ništa ne čujem.
Uznemirava samo jezivce.
U šta ćeš se pretvoriti?
Pacova? Majmuna?
Slušaj kako dišeš.
Gadiš mi se.
Ovamo!
Jezivac! -Vensan, čekaj!
Gde je Emil?
Poravnajte se!
Hajmo!
Tamo! Kreće se!
Moj je!
Vidim ga!
Ja sam.
Ne. Fiks.
Žabo?
Dečakov otac. -Dobro.
Daće izjavu u sobi sa desne strane.
Srećom smo ga prvi našli. Jezivci su opasni.
Dobro, uštedimo vreme. Zalutali ste i obreli se tamo slučajno.
Niste ometali vojnu operaciju.
Saglasni ste? -Jesmo.
Hvala.
Ime, datum i potpis.
Odštampaću novi.
Hajde.
Mama...
Video sam je. Sreli smo se.
Sećaš li se kada smo išli na skijanje?
Vreme je bilo očajno pa smo hodali sa onim stvarima na nogama.
Krplje. Sećam ih se. I žičara.
Padao je sneg na vrhu. Bilo je magle i vetra.
Mama i ja smo pokušali da nađemo Mon Blan, ali se ništa nije videlo.
Odjednom si rekao:
"Fenomenalno je."
Lepo je tamo. Planine i sneg.
Mislio si žičara.
Svi mali delići, matice, šrafići i točkići.
Nisam to rekao. -Jesi.
Jesam?
Pravi sam idiot.
Šta je? -Ništa.
Lep si.
Stvarno smrdi.
Hoćeš li me posećivati u centru?
Ne ideš tamo.
Koliko je brza lisica ili vuk?
Ne znam. -I do 60 kilometara na čas.
Beži.
Beži, Emile!